Справа № 750/3618/21
Провадження № 4-с/750/18/21
У Х В А Л А

07 травня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Маринченко О.А.,

секретар судового засіданнчя - Шилова Ж.О.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

суб`єкта оскарження Мусієнка О.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнка Олексія Геннадійовича,

заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

06 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить:

- визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнка Олексія Геннадійовича від 24 березня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 64665206;

- зобов`язати старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнка Олексія Геннадійовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із виконанням ОСОБА_2 рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та вчинити дії визначені частиною дев`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, заявник просить стягнути з Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на її користь судові витрати в сумі 1800 грн.

Обґрунтовано скаргу, зокрема, тим, що в провадженні Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження № 64665206 з виконання виконавчого листа № 750/3539/20, виданого 11 лютого 2021 року Деснянським районним судом м. Чернігова про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні баби ОСОБА_3 з онуками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний виконавчий лист стягувач пред'явила на виконання 01 березня 2021 року, при цьому не навела жодного обгрунтування про те, що рішення суду не виконується і є необхідність у примусовому його виконанні. 01 березня 2021 року старший державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові відкрив виконавче провадження № 64665206 і надав боржнику 10 денний термін для виконання рішення суду. 17 березня 2021 року державний виконавець на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» мав перевірити виконання рішення боржником, проте такі дії ним не були вчинені. Однак, 18 березня 2021 року державний виконавець разом зі стягувачем з`явилися за місцем проживання дітей, при цьому заявник про проведення виконавчих дій саме 18 березня 2021 року не була повідомлена, у зв`язку з чим була відсутня за місцем проживання. Згідно вимоги державного виконавця 23 березня 2021 року заявник з`явилася до відділу ДВС і надала виконавцю докази того, що до відкриття виконавчого провадження вона виконувала рішення суду в частині усунення перешкод у спілкуванні ОСОБА_3 з онуками, крім дати, коли діти хворіли. Також, 23 березня 2021 року заявник наголошувала державному виконавцю про виконання рішення суду в цій частині до дати відкриття виконавчого провадження, подала відповідне клопотання та докази, проте виконавець ці докази не прийняв, відібрав пояснення, що вона не буде чинити перешкоди у спілкуванні баби з онуками у встановлений в рішенні час і ознайомилася з наслідками невиконання рішення суду. А 24 березня 2021 року державний виконавець виніс оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому встановив, що відбулося фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно виконавчого документа і про виділення в окреме провадження постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Оскаржувану постанову заявник вважає такою, що винесена з порушенням пункту 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки вона не містить мотивів відхилення доказів в частині виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, які були подані заявником 23 березня 2021 року, та такою, що не відповідає фактичним обставинам, оскільки виконання рішення суду здійснювалося нею до відкриття виконавчого провадження. А тому, у зв`язку із неправильним зазначенням у постанові про закінчення виконавчого провадження встановлених обставин, державний виконавець порушив права заявника і як наслідок не застосував норми частини дев`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Старший державний виконавець Мусієнко О.Г. подав заперечення проти скарги, в якому просить відмовити заявнику в задоволенні скарги, посилаючись на те, що скарга є безпідставною, оскільки заявником оскаржується постанова про закінчення виконавчого провадження, що була винесена відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому постанова про стягнення виконавчого збору боржником у встановленому законом порядку не оскаржувалась та на даний час є чинною, у зв`язку з чим підстав для скасування і винесення нової постанови про закінчення виконавчого провадження немає.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги скарги підтримав.

Суб`єкт оскарження ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість скарги з підстав, зазначених у запереченні.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялася завчасно та належним чином.

Відповідно до частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення представника заявника, суб`єкта оскарження та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2020 року у справі № 750/3539/20 позов ОСОБА_8 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способу участі у їх вихованні - задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні діда ОСОБА_8 та баби ОСОБА_3 з онуками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визначено спосіб участі діда ОСОБА_8 та баби ОСОБА_3 у спілкуванні з онуками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 наступним чином. Систематичні побачення з онуками під час приїзду діда та баби у місто Чернігів без присутності матері у громадських місцях, місцях розваг та відпочинку чи за місцем проживання дітей протягом трьох годин. Дід або баба за добу попереджають матір дітей про час приїзду шляхом направлення їй смс-повідомлення. Спілкування має відбуватись за бажанням дітей, з урахуванням стану їх здоров`я, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку (а.с. 10-14).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 січня 2021 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2020 року - змінено та викладено абзаци четвертий, п`ятий та шостий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Кожної першої суботи та кожної третьої неділі кожного місяця з 14.00 години до 17.00 години побачення з онуками у м. Чернігові без присутності матері у громадських місцях, місцях розваг і відпочинку з урахуванням кліматичних умов, стану здоров`я, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку з обов`язковим поверненням дітей за місцем проживання матері ОСОБА_2 після проведеного спілкування. З урахуванням бажання дітей, їх прихильності до дідуся та бабусі щороку під час літніх канікул перші 5 днів одного з літніх місяців перебування дітей за місцем проживання ОСОБА_8 , ОСОБА_3 без присутності матері з обов`язковим поверненням дітей за місцем проживання матері ОСОБА_2 після проведеного спілкування. Спілкування з онуками за допомогою телефонного, електронного та відеозв`язку не рідше одного разу на тиждень, не порушуючи звичайного розпорядку дня, сну та відпочинку дітей». В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 16-21).

01 березня 2021 року стягувач ОСОБА_3 подала до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заяву, в якій просила прийняти до виконання виконавчий лист № 750/3539/20, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова 11 лютого 2021 року, про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні баби ОСОБА_3 з онуками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відкрити виконавче провадження.

Постановою старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнка Олексія Геннадійовича від 01 березня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 64665206 з виконання вказаного виконавчого листа і зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

18 березня 2021 року старшим державним виконавцем складено акт, з якого вбачається, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_2 була відсутня, двері в будинку ніхто не відчинив. Боржнику залишено виклик з вимогою з`явитися до відділу ДВС та надати пояснення щодо виконання рішення суду. У телефонній розмові з боржником, остання повідомила, що вона знаходиться на роботі та зобов`язалася з`явитись до відділу ДВС 23 березня 2021 року з 08.00 год. до 17.00 год. (а.с. 30).

Також, 18 березня 2021 року старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнком О.Г. винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 12000 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 141 грн. 24 коп.

23 березня 2021 року ОСОБА_2 з`явилася до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові та подала пояснення, в яких зазначила, що вона добровільно виконала рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме: 14.02.2021, 21.02.2021, про що надає докази на підтвердження вказаних обставин. Також, повідомила, що не чинила і не чинить перешкод у спілкуванні діда з його онуками, а навпаки сприяла і сприяє їх спілкуванню, але баба і дід самі не приїздили у встановлений судом час для спілкування з онуками. Крім того, зазначила, що виконавцем не було повідомлено її про час проведення виконавчих дій, тому 18 березня 2021 року вона була відсутня за місцем проживання, через необізнаність та зайнятість по роботі (а.с. 33-34).

Цього ж дня, а саме 23 березня 2021 року, заявник подала старшому державному виконавцю клопотання про приєднання до матеріалів виконавчого провадження копій документів (пояснення свідків) та диску з відео (а.с. 31). Вказані документи були зареєстровані відділом ДВС 24 березня 2021 року.

Також, 23 березня 2021 року заявник подала до відділу ДВС (начальнику відділу та старшому державному виконавцю) клопотання, в якому зазначила про виконання рішення суду ще до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, про що надає відповідні докази, та просила закінчити виконавче провадження і скасувати постанову про стягнення виконавчого збору.

Крім того, 23 березня 2021 року заявник подала на ім`я начальника Деснянського відділу ДВС заяву (пояснення), яка була зареєстрована 24 березня 2021 року, в якій вона вказала, що бажає добровільно виконувати рішення суду і не буде чинити перешкоди дідусю та бабусі спілкуватися з дітьми у встановлений у рішенні час. Також, зазначила, що з наслідками невиконання рішення суду ознайомлена (а.с. 35), після чого державним виконавцем складено акт (а.с. 36).

24 березня 2021 року старший державний виконавець виніс оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження № 64665206 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

З оскаржуваної постанови також вбачається, що старший державний виконавець, керуючись Інструкцією з організації примусового виконання рішень, виділив в окреме виконавче провадження стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено початок примусового виконання рішення. Так, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із частиною сьомою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Тлумачення наведеної норми права свідчить про те, що підставою для закінчення виконавчого провадження є виконання рішення боржником.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно із частинами другою, третьою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, частиною дев`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір не стягується, зокрема, у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вже зазначалося вище, 23 березня 2021 року боржником ОСОБА_2 було подано до Деснянського відділу ДВС декілька клопотань та пояснень з приводу виконання рішення суду, які були зареєстровані 24 березня 2021 року.

Державний виконавець Мусієнко О.Г. у судовому засіданні вказав, що ще до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, він отримав подані боржником клопотання та пояснення і був знайомий з їх змістом.

Відповідно до положень частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження, відповідно до якої, зокрема, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

У свою чергу, статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Так, згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Таким чином, на державного виконавця покладено обов`язок, зокрема, щодо розгляду клопотань та заяв сторін виконавчого провадження.

Однак, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не було вирішено (розглянуто) клопотання боржника, які подавалися нею 23 березня 2021 року, в тому числі, і того, в якому заявник посилалася на частину дев`яту статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» та просила з урахуванням вказаної норми закінчити виконавче провадження, тобто державним виконавцем не було виконано своїх обов`язків, що визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання).

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктами 21, 22 Інструкції з організації примусового виконання рішень закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону. У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Також, у пункті 10 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд зауважує, що ні матеріали виконавчого провадження, ні сама постанова про закінчення виконавчого провадження не містять оцінки державного виконавця наданим боржником поясненням про виконання рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, так само як і не містять належного обгрунтування, в тому числі мотивів прийняття чи відхилення доводів боржника щодо виконання рішення до відкриття виконавчого провадження, що вцілому з вище викладеним призвело до порушення прав боржника на розгляд поданих клопотань, встановлення всіх обставин та належне обгрунтування прийнятого рішення.

Крім того, як вбачається із оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження, вона взагалі не містить мотивувальної частини (мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення), як це передбачено пунктом 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, в тому числі з її змісту не зрозуміло чи рішення було виконано самим боржником до відкриття виконавчого провадження чи саме в результаті вжитих державних виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що державний виконавець передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки не повно з`ясував всі обставини, не надав оцінки та обгрунтування доводам боржника щодо виконання рішення до відкриття виконавчого провадження, на що очікувала боржник, подаючи відповідні пояснення та клопотання. Також, державний виконавець належним чином не мотивував своє рішення про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із частиною другою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

А тому, враховуючи викладене та наявні порушення прав боржника, а також положення частини другої статті 451 ЦПК України, суд знаходить підстави для часткового задоволення вимог скарги, а саме визнання оскаржуваної постанови неправомірною і зобов`язання державного виконавця усунути порушення прав боржника.

Крім того, статтею 452 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи наявність підстав для визнання оскаржуваної постанови неправомірною та те, що заявником документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, пов`язаної з розглядом скарги в сумі 1800 грн. (а.с. 39-44), а тому вказані судові витрати підлягають стягненню з Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь заявника.

Керуючись статтями 258-261, 353, 354, 447, 450-452 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнка Олексія Геннадійовича - задовольнити частково.

Визнати постанову старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнка Олексія Геннадійовича від 24 березня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 64665206 - неправомірною.

Зобов`язати старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мусієнка Олексія Геннадійовича усунути порушення прав ОСОБА_2 шляхом розгляду поданих нею клопотань від 23 березня 2021 року та прийняття обгрунтованого і мотивованого рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Стягнути з Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_2 1800 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.05.2021.

Суддя