Провадження № 22-ц/801/821/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 рокуСправа № 127/34807/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Якименко М. М.,

за участі секретаря Ліннік Я. С.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зодчих-11», виконавчого комітету Вінницької міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2 , про скасування рішень,

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області ухвалене у цій справі 11 лютого 2021 року у м. Вінниці суддею цього суду Дерновою В. В., зі складанням його повного тексту 22 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зодчих-11» (далі ОСББ «Зодчих-11»), виконавчого комітету Вінницької міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2 , про скасування рішення загальних зборів ОСББ «Зодчих-11» від 20 жовтня 2017 року, оформлене протоколом № 2; визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 квітня 2018 року № 783 «Про надання гр. ОСОБА_2 вихідних даних містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції квартири АДРЕСА_1 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_2 »; визнання незаконним та скасування наказу Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 17 квітня 2018 року № 59 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - реконструкція квартири АДРЕСА_1 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_2 »; визнання незаконним та скасування права на початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_3 , набуте на підставі поданого замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 11 травня 2018 року, зареєстрованого за № 518.

Вказаний позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_4 . 28 жовтня 2014 року було створено ОСББ «Зодчих-11», головою якого обрано ОСОБА_2 , яка є власником квартири АДРЕСА_1 у вказаному будинку.

В жовтні 2017 року на загальних зборах мешканців будинку АДРЕСА_2 було проголосовано за надання ОСОБА_2 права на тимчасове користування технічним поверхом цього будинку, проте в 2019 році вона почала здійснювати роботи по реконструкції своєї квартири з приєднанням частини приміщень технічного поверху.

Водночас, рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв. м., з реконструкцією квартири АДРЕСА_5 загальними зборами співвласників ОСББ «Зодчих-11» не приймалося.

Пославшись на викладене та на те, що ОСОБА_2 , будучи одночасно власником квартири АДРЕСА_5 та головою ОСББ, діючи у власних інтересах, надала недостовірні дані щодо наявності згоди співвласників на реконструкцію квартири з приєднанням технічного поверху, ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року позов задоволено частково, скасовано рішення загальних зборів співвласників ОСББ «Зодчих-11» від 20 жовтня 2017 року, оформлене протоколом № 2; визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 квітня 2018 року № 783 «Про надання гр. ОСОБА_2 вихідних даних містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції квартири АДРЕСА_1 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_2 »; визнано незаконним та скасовано наказ Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 17 квітня 2018 року № 59 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва - реконструкція квартири АДРЕСА_1 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_2 ». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленими рішеннями в частині вимог, які задоволено, ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати в цій частині та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначила, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній ОСОБА_2 частині вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити його в цій частині без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Водночас, не погодившись із ухваленими рішеннями в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати в цій частині та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 зазначила, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити його в цій частині без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно зі Свідоцтвом про право власності № 28736870 від 29 жовтня 2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 жовтня 2014 року № 28736870 ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_5 (т. 1, а. с. 23-24).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20 квітня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. за реєстровим № 1215, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 квітня 2015 року № 36487784 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 (т. 1, а. с. 13-14).

З витягу з протоколу № 2 загальних зборів співвласників ОСББ «Зодчих-11» від 20 жовтня 2017 року вбачається, що загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 108 осіб, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 7384 м2; у зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники у кількості 69 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 5018,4 м2; «за» надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв. м., з реконструкцією квартири АДРЕСА_5 проголосувало 69 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 5018,4 м2; голоси «проти» та «утримався» були відсутні; рішення прийнято (т. 1, а.с. 25).

12 квітня 2018 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 783 про надання ОСОБА_2 містобудівних умов та обмежень на проектування реконструкції квартири АДРЕСА_1 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 18).

17 квітня 2018 року Департаментом архітектури та містобудування Вінницької міської ради прийнято наказ № 59 про затвердження містобудівних умов і обмежень № 35 від 17 квітня 2018 року для проектування об`єкта будівництва реконструкція квартири АДРЕСА_1 з приєднанням частини приміщень технічного поверху в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 20-22).

11 травня 2018 року Департаментом архітектури та містобудування Вінницької міської ради внесено до єдиного реєстру за № 518 повідомлення ОСОБА_2 про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а. с. 35-36).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002665 11 грудня 2019 року до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області надійшла заява співвласників житлового будинку АДРЕСА_2 за фактом неправомірних дій ОСОБА_2 , яка без відома співвласників цього будинку підробила протокол загальних зборів, на підставі якого отримала дозвіл на будівництво, та використовує технічне приміщення на даху вищевказаного будинку (т. 1, а. с. 41).

10 січня 2020 року Вінницьким відділом поліції ГУНП у Вінницькій області видано довідку № 55мр/200/04/20 з приводу втрати ОСОБА_2 паспорту громадянина України, ідентифікаційного коду, виданих на її ім`я, а також статуту ОСББ «Поділля», протоколу зборів співвласників будинку, що по АДРЕСА_2 , рахунків на нежитлові приміщення, що по АДРЕСА_6 , печатки з відтиском «Зодчих-11» (т. 2, а. с. 2).

З вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_2 було втрачено Статут ОСББ «Поділля», а не Статут ОСББ «Зодчих-11», а також з її змісту неможливо встановити, протокол саме яких зборів співвласників будинку, що по АДРЕСА_2 , було втрачено.

10 червня 2020 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зодчих-11» надало відповідь адвокату Путіліну за № 20/06 про те, що попереднім головою ОСББ «Зодчих-11» ОСОБА_2 не передавалися ні статут ОСББ «Зодчих-11», ні рішення загальних зборів ОСББ «Зодчих-11» від 29.09.2017 року, ні інші документи, які потрібні для повноцінної діяльності ОСББ (т. 1, а. с. 212).

28 вересня 2020 року 51 співвласниками житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 подано заяви про те, що на загальних зборах, які відбулися 20 жовтня 2017 року, а також до та після цього, «за» надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення № LXXXVII, площею 51,0 кв. м., з реконструкцією квартири АДРЕСА_5 вони не голосували, а тому відповідне рішення 69 з 108 співвласників не могло бути прийнято (т. 2, а.с. 29-126).

Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до ч. ч. 2, 9 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори; до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: питання про використання спільного майна; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд.

Частиною 8 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

Згідно з ч. ч. 12-14 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах; рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів; з інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.

За приписами ч. 16 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення приймається шляхом поіменного голосування; рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Пунктом 3 ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути припинено відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, зокрема відсутності двох третіх голосів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 за надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію технічного поверху приміщення з реконструкцією квартири АДРЕСА_1 цього будинку, відсутності в оскаржуваному протоколі № 2 від 20.10.2017 року , в порушення вимог ч. 16 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», особистих підписів кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що рішення загальних зборів співвласників ОСББ «Зодчих-11» від 20 жовтня 2017 року, оформлене протоколом № 2, підлягає скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12 квітня 2018 року № 783 та наказу Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 17 квітня 2018 року № 59, оскільки вони є похідними від позовної вимоги про скасування рішення загальних зборів співвласників ОСББ «Зодчих-11» від 20 жовтня 2017 року, оформленого протоколом № 2.

Водночас, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування права на початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_3 , набутого на підставі поданого замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 11 травня 2018 року, зареєстрованого за № 518, оскільки позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права, зокрема право на початок виконання будівельних робіт може бути припинено відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю, виключно за наявності однієї з підстав, передбаченої ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а не скасовано.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції. відмовляючи у задоволенні вказаної позовної вимоги, не вірно застосував норми процесуального та матеріального права, не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Оцінивши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 19 ЦПК України, зокрема порушення правил юрисдикції загальних судів, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Отже, ознаками господарського спору, який належить до юрисдикції господарського суду, є, зокрема, участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним та Господарським кодексами України (далі - ЦК України та ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства, а також спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за пунктами 1, 3 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За висновками, які містяться, зокрема, в постановах від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2446/17, Велика Палата Верховного Суду вказала про розгляд господарськими судами спорів у правовідносинах, які стосуються порядку створення, реєстрації, реорганізації, діяльності і ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, з огляду на характер спірних правовідносин, оскільки такі спори виникають при здійсненні права управління юридичною особою, а тому є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (пункт 3 частини першої ГПК України) незалежно від суб`єктного складу такого спору.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У цій справі ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСББ «Зодчих-11», виконавчого комітету Вінницької міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2 про скасування рішень, указавши на порушення її прав як співвласника багатоквартирного будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З огляду на викладене, враховуючи предмет, характер спору та суб`єктний склад його сторін, апеляційний суд вважає, що спір у цій справі виник стосовно прав і обов`язків позивача щодо користування та розпорядження спільним майном як співвласника багатоквартирного будинку, тому має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, однак на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують і не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 11 травня 2021 року.