ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5342/21
провадження № 6/753/384/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Гусак О.С., при секретарі судового засідання Рупак О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жданович Вікторії Михайлівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на нього вироком Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000,00 гривень.

На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий лист № 1-кп/756/438/18, виданий 21 січня 2019 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000,00 гривень. Проте, будь-яких дій боржником на його виконання не здійснено, судове рішення до теперішнього часу боржником не виконано, він ухиляється від явки до приватного виконавця та від сплати боргу, тому вважає, що потрібно вжити заходів та обмежити боржника у праві виїзду за кордон до належного виконання ним відповідного зобов`язання.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Від представника стягувача - адвоката Стопчанського В.Є. також надійшла заява відповідно до якої просив розгляд справи провести без їх участі, підтримав доводи подання приватного виконавця та просив його задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 розділу XIII «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, в яку були внесені зміни та доповнення наказом Міністерства юстиції України № 2522/5 від 2 серпня 2018 року, передбачено, що разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця.

Згідно з постановами приватного виконавця Жданович В.М. у ВП № 63709541 про відкриття провадження у справі, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, адресою ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1 .

Відповідно до долученого до подання приватного виконавця витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15 травня 2020 року на підставі постанови державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС міста Києва Ушенко Ю.П. у ВП № 59104225 та 25 листопада 2020 року на підставі постанови приватного виконавця Жданович В.М. у ВП № 63709541 у межах суми стягнення 550 700 грн. накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з долученим до подання приватного виконавця витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 25 листопада 2020 року на підставі постанови приватного виконавця Жданович В.М. у ВП № 63709541 накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

До подання державного виконавця додаються належним чином завірені копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інші документи виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, відомості про характер та розмір невиконаних зобов`язань боржником тощо.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва у справі № 1-кп/756/438/18 від 21 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жданович В.М. 23 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження № 63709541 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена рекомендованим листом за адресою місця проживання боржника, що зазначена у виконавчому документі. Вказаною постановою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Постанова про відкриття виконавчого провадження повернулась поштовим відділенням як не вручена.

У силу приписів ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII виконавець зобов`язаний направляти боржнику усі документи виконавчого провадження виключно на адресу, зазначену у виконавчому документі. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

23 листопада 2020 року, у відповідь на запити, від Державної фіскальної служби України отримано інформацію про відсутність у боржника джерел отримання доходів та відсутність рахунків, відкритих ним як фізичною особою-підприємцем.

24 листопада 2020 року та 30 грудня 2020 року, у відповідь на запит, від Пенсійного фонду України отримано відомості про відсутність інформації щодо роботи боржника за трудовими та цивільно-правовими договорами, а також отримання ним пенсії.

23 листопада 2020 року, у відповідь на запит, Міністерство внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів повідомило про наявність реєстрації належного боржнику автомобіля MAN 8.163, 2002 р.в., державний номер НОМЕР_1 .

24 листопада 2020 року приватним виконавцем винесено постанови про накладення арешту на майно та кошти боржника.

25 листопада 2020 року зареєстровано обтяження - арешт рухомого майна боржника. Та у цей же день, приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника (зазначеного автомобіля). Місцезнаходження автомобіля на цей час невідоме та без пояснень боржника встановити його не вбачається за можливе.

Згідно письмових пояснень приватного виконавця, з отриманих відповідей від 68 банків України, виявити кошти на які можливо звернути стягнення в рахунок виконання зобов`язання не вдалось.

25 листопада 2020 року отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо майна, зареєстрованого на ім`я боржника, однак майна, на яке може бути звернено стягнення, не виявлено.

24 грудня 2020 року та 12 січня 2021 року боржник не з`явився на виклики до приватного виконавця, про що були складені відповідні акт.

Крім того, приватним виконавцем 16 грудня 2020 року було здійснено вихід за місцем проживання боржника ( АДРЕСА_1 ) та встановлено, що останній тривалий час не проживає за вказаною адресою, виїхав до АР Крим.

16 грудня 2020 року, з метою виявлення спільного майна подружжя, частка в якому може належати боржнику, отримано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Встановлено, що з 03 вересня 2008 року боржник перебуває у шлюбі з ОСОБА_3. Майна , зареєстрованого на праві власності за дружиною, на яке може бути звернено стягнення, не виявлено.

18 грудня 2020 року у відповідь на запит, ГУ Держгеокадастру у м. Києві повідомило про відсутність державної реєстрації земельних ділянок на території м. Києва та рішення про передачу їх боржнику у власність/користування.

23 грудня 2020 року у відповідь на запит, Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації повідомив, що за відомою адресою проживання боржника ( АДРЕСА_1 ) не зареєстроване місце проживання жодної особи.

24 грудня 2020 року у відповідь на запит, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомив, що востаннє боржник перетнув адміністративний кордон з АР Крим в напрямку виїзду з підконтрольної території України 12 жовтня 2019 року.

29 грудня 2020 року, відповідь на запит, ГУ Держгеокадастру у Київській області повідомило про відсутність відомостей щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області на боржника.

15 січня 2021 року у відповідь на запит, Державний центр зайнятості повідомив, що боржник до державної служби зайнятості не звертався і станом на 15 січня 2021 року як безробітний не зареєстрований.

Встановлено, що боржник ОСОБА_1 є громадянином України та має паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 12 березня 2015 року Дніпровським РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області.

З відповіді Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 15 січня 2021 року № 01-05/237 вбачається, що ОСОБА_1 у період з 19 вересня 2016 року по 5 грудня 2018 року перебував на обліку в управлінні як внутрішньо переміщене особа. Знятий з обліку в зв`язку із зміною фактичного місця проживання. З 4 грудня 2018 року він перебуває на обліку як внутрішньо переміщене особа в управлінні соціального захисту населення Овруцького району Житомирської області.

24 грудня 2020 року, у відповідь на запит, Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України повідомив, що боржник має документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданим 31 березня 2016 року органом видачі 4611.

Згідно з листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 24 грудня 2020 pоку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , востаннє перетинав адміністративний кордон з тимчасово окупованою територією АР Крим 12 жовтня 2019 року в КПВВ Чаплинка на виїзд, тобто в напрямку тимчасово окупованої території.

До цього у 2019 році ОСОБА_1 неодноразово здійснював перетинання адміністративного кордону з тимчасово окупованою територією АР Крим у КПВВ Каланчак та Чаплинка для недовготривалого перебування на підконтрольній території України.

Таким чином, на даний момент ОСОБА_1 перебуває за межами підконтрольної території України, ймовірно на тимчасово окупованій території АР Крим.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 1 січня 1994 року № 3857-XII право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

На підставі ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР Україною і за її межами.

ОСОБА_1 відомо про існування судового рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 500 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки він був присутній під час проголошення вироку Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року, однак у добровільному порядку не вчинив жодних дій щодо його виконання.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про необхідності вчинення дій щодо виконання вироку суду, фактично ухиляється від добровільного виконання рішення суду, а тому суд приходить до висновку про необхідність обмежити його у праві виїзду за межі України до фактичного виконання свого зобов`язання щодо сплати коштів.

Керуючись, статтею 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України», Законом України "Про виконавче провадження", суд

у х в а л и в :

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, рнокпп НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який має документований паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , до моменту фактичного виконання своїх зобов`язань боржника перед ОСОБА_2 за виконавчим листом Оболонського районного суду м. Києва у справі № 1-кп/756/438/18 від 21 січня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Гусак