Справа № 2-1917/11
Провадження № 6/761/316/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участі секретаря Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінанасгруп», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінанасгруп» із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

Подану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Шевченківським районним судом м. Києва 03.02.2011 року ухвалено рішення, яким задоволено позов відкритого акціонерного товариства «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1850788,70 грн., судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на оплату інформаціно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 24.04.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінанасгруп» було укладено договір про відступлення права вимоги № GL3N216953, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінанасгруп» набуло права вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 808345/ФЛ від 23.04.2008 року. На підставі викладеного, заявник звернувся до суду із зазначеною заявою.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином.

Враховуючи, що неявка сторін у відповідності до ч.3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви за їх відсутності.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2011 року ухвалено рішення, яким задоволено позов відкритого акціонерного товариства «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1850788,70 грн., судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на оплату інформаціно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Вказане рішення набрало законної сили.

20.05.2013 року для виконання вказаного рішення суду ПАТ «КБ «Надра» отримали виконавчий лист.

Згідно договору про відступлення права вимоги № GL3N216953 від 24.04.2020 року, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінанасгруп», Банк відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги, в тому числі за договором кредиту № 808345/ФЛ від 23.04.2008, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, передбачено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Враховуючи наведені положення закону в їх сукупності, встановлені факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінанасгруп», як правонаступника кредитора ПАТ «КБ «Надра», про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, є законними та обґрунтованими.

Частиною 5 статті 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду.

Аналіз зазначених норм Конституції, положень цивільного закону, які регулюють зобов`язальні відносини, положень цивільного процесуального законодавства, які визначають порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, а також норм ЗУ «Про виконавче провадження», в їх сукупності дає підстави вважати, що оскільки судове рішення знаходиться на стадії виконання, наявність чи відсутність відкритого виконавчого провадження не має правового значення для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до норм ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст.6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо вимоги заявника про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наявної в матеріалах справи розписки представника ПАТ «КБ «Надра», остання отримала виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду 20.05.2013 року.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, зокрема те, що виконавчий лист на підставі рішення суду від 03.02.2011 року заявник взагалі не отримував, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в частині вимог про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Суд поновляє пропущений строк з причин, визначених судом поважними.

Тобто, підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважні, об`єктивні причин пропуску такого строку.

Водночас, оскільки перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, суд, враховуючи вимоги ст. 89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Заявник обґрунтовує вимоги заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання тим, що у зв`язку з заміною стягувача у виконаному провадженні заявник не отримував виконавчий лист та відповідно не пред`являв його до виконання.

Однак, всупереч вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, заявник не надав жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Тоді як, в данному випадку, заявник не отримував виконавчий лист, а також, відповідно, не пред`являв його до виконання.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає, що представником заявника не доведено поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому не знаходить правових підстав для задоволення заяви у частині вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінанасгруп» підлягає задоволенню частково, а саме в частині щодо заміну сторони виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 431, 433, 442, п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінанасгруп», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання - задовольнити частково.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінанасгруп», виконавчого провадження з виконання виконавчого листа на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2015 року у цивільній справі №2-1917/11 за позовом публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: М.А.РИБАК