Провадження № 2/537/342/2021
Справа № 537/4286/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2021 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Дядечко І.І., за участю секретаря Кошеленко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, де просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , судові витрати покласти на відповідачів.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником кватири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У вищевказаній квартирі, окрім неї, зареєстровані: її донька - ОСОБА_3 , онука - ОСОБА_2 та правнучка ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 фактично не проживають з 2015 року по теперішній час за вищевказаною адресою, не вносять плату за житлово - комунальні послуги, вона змушена нести додаткові витрати на утримання будинку. Факт не проживання підтверджується відповідним актом про не проживання, виданим ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 27.10.2020. Наявність реєстрації відповідачів у належній їй квартирі позбавляє її можливості у повній мірі реалізувати свої права, а саме, вона не має можливості отримати субсидію на оплату житлово - комунальних послуг, так як для призначення субсидії до розрахунку сукупного доходу домогосподарства включається середньомісячний дохід всіх зареєстрованих осіб. Через напружені відносини з родичами у неї відсутні можливість зняття відповідачів з реєстрації за місцем проживання за їх документально підтвердженою згодою, тому для вирішення даного питання вона змушена звернутися до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Надала заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись шляхом направлення повісток на адресу реєстрації та через оголошення на вебсторінці Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомили.
Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідачів не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність позивача та відповідачів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10025809 від 07.03.2006, свідоцтвом про право власності на житло серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради 14.02.2021, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .
Згідно довідки, виданої ТОВ «Місто для людей Кременчук» 27.10.2020 за вих.№20/33, за вказаною адресою зареєстровані позивач ОСОБА_1 , малолітня ОСОБА_4 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Актом про не проживання від 27.10.2021, складеного працівниками ТОВ «Місто для людей Кременчук» встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , з 2015 року по теперішній час.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є власниками (співвласниками) спірної квартири, у вказаній квартирі не проживають більше 5 років, доказів, щоб свідчили про наявність у відповідачів права користування спірною квартирою суду не надано та судом не встановлено обставин, за яких за ним зберігається вказане житлове приміщення, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, при цьому позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.
Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. 29, 391, 405 ЦК України, ст. 71, 167 ЖК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в сумі 420 грн 40 коп. (чотириста двадцять грн 40 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в сумі 420 грн 40 коп. (чотириста двадцять грн 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам, що відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Суддя І.І.Дядечко