441/1747/19 2/441/56/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яворської Н.І.,

секретаря судових засідань Цап І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городок у цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди за наслідкамии дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

23 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою у якій просить стягнути із ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 49 724 грн. 65 коп. та моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., а також судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.04.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Фіат Дукато» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем марки «ВMW 5251» р.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача. Постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 05 червня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України - зазначеної ДТП, та накладено адмінстягнення у виді штрафу. Автомобіль марки «Фіат Дукато» р.н. НОМЕР_1 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів СК «БРОКБІЗНЕС», якою було частково відшкодовано позивачу матерілаьну шкоду за пошкодження транспортного засобу, а також шкоду спричинену ушкодженням здоров`я. Так, згідно з висновком експерта-товарознавця №169 від 02 серпня 2019 року, вартість відновлювального ремонту належного мені автомобіля складає 258 005 грн 28 коп. Ринкова вартість автомобіля «ВMW 5251» р.н. НОМЕР_2 до моменту пошкодження в дтп складала 104 537 грн. 28 коп. Таким чином, позивач зазначив вартість матеріального збитку завданого йому пошкодженням автомобіля «ВMW 5251» р.н. НОМЕР_2 в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 24.04.2019 року складає 104 537 грн. 28 коп., однак з врахуванням утилізаційної вартості автомобіля «ВMW 5251» р.н. НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди -19 980 грн. 37 коп., а також відшкодування проведеного СК «БРОКБІЗНЕС» в розмірі 34 762 грн. 26 коп. сума невідшкодованої матеріальної шкоди, яку позивач бажає стягунути з відповідача складає 49 724 грн. 65 коп. Крім цього, вказав, що вказаними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 2500,00 грн. Просить позов задовольнити.

25.10.2019 ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив, при цьому мотивував такі заперечення тим, що оскільки цивільно-правова відповіальність відповідача застрахована в СК «БРОКБІЗНЕС», страховий ліміт за шкоду спричинену майну становить 100 000 грн., розмір спричиненої шкоди є в межах ліміту страхового полісу, вважає що належним відповідачем має бути СК «БРОКБІЗНЕС», що позов подано до неналежного відповідача. Також вважає недоведеними та необгрунтованими доводи позивача про стягненя з ОСОБА_4 15 000 грн. моральної шкоди. В позові просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частоково з наступних підстав.

Згідно технічного паспорта власника автомобіля (а.с. 10) убачається, що власником автомобіля «ВMW 5251» р.н. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 .

Позивач звернувся до експерта товарознавця для визначення спричиненої йому шкоди і згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №169 від 02 серпня 2019 року ( а.с.- 12-30) убачається, що вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «ВMW 5251» р.н. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 24 квітня 2019 року складає 104537 грн. 28 коп. Вартість проведення експертизи складає 3000 грн. ( а.с.11)

За постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 05 червня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України - зазначеної ДТП, та накладено адмінстягнення у виді штрафу.

Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) регламентовано, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судовим розглядом, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована СК «БРОКБІЗНЕС» згідно полісу №ЕР-111243855 від 13.02.2019 р.

Із листа ПАТ СК «БРОКБІЗНЕС» від 18.07.2019р. (а.с.-86) убачається, що страховою компанією відшкодовано позивачу матеріальну шкоду за пошкодження автомобіля в розмірі 34 762 грн. 26 коп. Вказані обставини сторони визнали та не заперечують.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 р., і зокрема про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не має права відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою він уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім цього вказане узгоджується із позицією ВС висловленою в Постанові від 15.10.2020. (справа № 755/7666/19, провадження 61-10010св20)

Ураховуючи викладене, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд приходить переконання, що з відповідача слід стягнути 49 724 грн. 65 коп., що становить різницю між загальною сумою матеріального збитку, утилізаційної вартості автомобіля після дтп та сумою яку відшукодувала страхова компанія.

Також суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної ( немайнової) шкоди підлягають частковому задоволенню, що відповідає принципу розумності та справедливості і визначає розмір моральної шкоди в сумі 2000 грн., при цьому враховує, що частина суми моральної шкоди відшкодована страховою компанією «Брокбізнес» (а.с.87).

Крім цього, суд вирішує питання стягнення з відповідача в користь позивача судові витрати у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

1. Позов ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 49724 грн. 65 (сорок дев`ять тисяч сімсот двадцять чотири грн.65 коп.) матеріальної шкоди, 3000 (три тисячі грн..) витрат за експертне дослідження, 2000 (дві тисячі грн.) моральної шкоди, 2689 грн.40 коп (дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять грн.) 40 коп. сплаченого судового збору, 1500 (одну тисячу п`ятсот грн.) витрат на правову допомогу, а всього 58914 грн.04 коп (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять грн. 04 коп.).

В решті позову відмовити.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд.

5. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

7. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повний текст рішення складено 30.04.2021

Адреси сторін:

позивач: ОСОБА_1 , прож. у АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_4 , прож. у АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя : Яворська Н.І.