Справа № 219/2340/21
Провадження № 2-о/219/173/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 травня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Худіної О.О., за участю секретаря судового засідання Курилової А.О., представника заявника адвоката Світанько Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за заявою Світанько Дмитра Олексійовича , який діє в інтересах ОСОБА_2 , 2005 року народження, зацікавлені особи: Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), Бахмутсько - Лиманське Об`єднане Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника - Світанько Дмитро Олексійович , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаною заявою, та просив ухвалити рішення, яким встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Артемівську Донецької області, в день ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Докучаєвськ Донецької області, Україна.

В обґрунтування своєї заяви представник заявника вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території в м. Докучаєвськ Донецької області помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Артемівськ Донецької області, який доводився заявниці батьком. Відділом ЗАЦС Докучаєвського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої ДНР, було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 25.02.2020 року. Покійний ОСОБА_3 похований на цвинтарі у м. Докучаєвськ. ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , який був зареєстрований Соледарською міською радою 25.09.2004 року згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 . У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_2 . Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний рішенням Артемівського міськрайонного суду від 05.06.2012 року. Після розірвання шлюбу, мама ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_5 і їй у шлюбі присвоєне прізвище ОСОБА_4 згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого відділом ДРАЦС Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області. Родинні стосунки між заявницею і ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_4 виданим Соледарською міською радою Донецької області 03.03.2005 року. Для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку мати заявниці звернувся до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків), на що йому було відмовлено, та роз`яснено, що місто Докучаєвськ Донецької області визнано тимчасово окупованою територією, у зв`язку з чим «Донецька Народна Республіка» є незаконним державним утворенням, тому будь - який акт, виданий цим органом є недійсним і не створює правових наслідків.

В зв`язку з викладеним, заявниця вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті свого батька. Встановлення даного факту необхідно заявниці для проведення державної реєстрації смерті за законодавством України та отримання свідоцтва про смерть, яке у свою чергу є підставою для виникнення певних цивільних прав і обов`язків.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.03.2021 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник заявниці підтримав заяву на підставі доводів, вказаних у останній.

Заявниця до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник заінтересованої особи Бахмутського МВ ДРАЦС Східного МУ МЮ (м. Харків) будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутність представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви не заперечував.

Представник заінтересованої особи Бахмутсько-Лиманського ОУ ПФУ Донецької області, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань щодо відкладення судового засідання не надходило.

У судовому засіданні у якості свідків було опитано:

-ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що заявниця є її донькою, померлий - її колишній чоловік. Після розлучення він допомагав матеріально утримувати доньку. Потім допомога перестала надходити. Від матері колишнього чоловіка вони дізналися, що у лютому 2020 року колишній чоловік помер на непідконтрольній території.

-ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що заявниця є її онукою, а померлий - її рідний син. ІНФОРМАЦІЯ_2 на непідконтрольній території її син ОСОБА_3 помер. Вона особисто була присутня на похованні сина.

Заслухавши пояснення представника заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд прийшов до висновку, що заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню з наступних підстав:

Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення факту, якого вимагає заявниця та її представник, породжує правові наслідки. Встановити такий факт іншим шляхом неможливо.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Серед таких юридичних фактів у ст. 315 ч. 1 п. 8 ЦПК України визначений факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як зазначено в ст. 317 ч. 1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

З паспорту НОМЕР_5 (а.с.5) вбачається що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

До матеріалі справи додані: свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 відповідно до якого ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Артемівську Донецької області, відомості про батьків: батько - ОСОБА_3 ; мати - ОСОБА_4 (а.с.7).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що заявниця дійсно є донькою померлого ОСОБА_3 .

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 дійсно є матір`ю заявниці та колишньою дружиною померлого ОСОБА_3 .

Крім того, надані суду матеріали підтверджують, що ОСОБА_9 дійсно є матір`ю померлого ОСОБА_3 та бабусею заявниці.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 35 років у місті Докучаєвськ (а.с. 10).

Свідок ОСОБА_9 вказала, що її син помер у м. Докучаєвськ Донецької області, а саме на території, яка на теперішній час є тимчасово окупованою, де їй було надано свідоцтво про його смерть (серії НОМЕР_1 ) (а.с. 10), однак отриманий документ перешкоджає її онуці скористатися законними правами про реєстрацію факту смерті для отримання свідоцтва про смерть, виданого державним органом України, оскільки він виданий на тимчасово окупованій території, де органи влади України не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Так, мати заявниці звернулася до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про видачу свідоцтва про смерть, однак їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , з тих підстав, що нею на підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується відмовою від 22.09.2020 року (а.с.11).

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Як вбачається зі змісту наказу Міністерства юстиції України від 29 жовтня 2014 року №1801/5 «Про припинення доступу до деяких реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України» відділу державної реєстрації актів цивільного стану в м. Докучаєвськ Донецької області тимчасово припинено доступ до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України).

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні повинні бути виключно належними та допустимими.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» - «Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Місто Докучаєвськ Донецької області визнано тимчасово окупованою територією відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як. наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, як виняток суд бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України свідоцтво про смерть від 25.02.2020 року серії НОМЕР_1 , виданого «ВЗАГС Докучаєвського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», згідно до яких дата смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, факт поховання ОСОБА_3 підтверджується показами свідків.

Таким чином, суд вважає, що факт смерті ОСОБА_3 в певний час і при певних обставинах підтверджений.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з п.3.4 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18 жовтня 2000 року № 52/5 судове рішення є підставою для реєстрації факту смерті особи, яка проводиться за місцем проживання заявника (ст. 257 ЦПК України) в державних органах запису актів цивільного стану.

Вище наведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявницею були обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася, як на підстави своїх вимог, тому задовольняє заяву про встановлення факту смерті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 18, 76,80, 81, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 315-319, 430 ч. 1 п. 8 ЦПК України, ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву Світанько Дмитра Олексійовича , який діє в інтересах ОСОБА_2 , 2005 року народження, зацікавлені особи: Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), Бахмутсько - Лиманське Об`єднане Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Артемівську Донецької області, в день ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Докучаєвськ Донецької області, Україна.

Відповідно до ст. ст. 317 ч. 4, 430 ч. 1 п. 8 ЦПК України, рішення в частині встановлення факту смерті, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний - 11.05.2021 року.

Відомості про учасників справи:

Представник заявника: адвокат Світанько Дмитро Олексійович, адреса - АДРЕСА_1 .

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса - АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, буд. 62.

Заінтересована особа: Бахмутсько - Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35.

Суддя О.О. Худіна

11.05.2021