ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2021 року м. Харків

Справа № 619/3361/19

Провадження № 22-ц/818/103/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 6 грудня 2019 року, постановлене суддею Болибоком Є.А.,

у цивільній справі за позовом про стягнення суми пені,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь суму пені за прострочення за надання йому послуги з виготовлення меблів за період з 13 лютого 2016 року по 13 лютого 2018 року у розмірі 219300 грн.

Позов мотивований тим, що 13 лютого 2015 року між ним та відповідачем укладено договір на виготовлення меблів вартістю 10000 гривень, які він того ж дня сплатив, про що відповідачем була написана розписка про отримання коштів. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, він звертався з заявою до поліції про вчинення злочину. Вказував, що рішеннями судів були встановлені факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань, а також стягнуто рішенням суду від 20.04.2018 сплачені позивачем в рахунок передплати по договору виготовлення меблів суму коштів в розмірі 10000 грн., а також рішенням від 13.11.2018 пеню 3% річних в день від вартості послуги за період з 13.02.2015 по 13.02.2016 в сумі 109500 грн. Зазначає як підставу звернення з позовом до суду необхідність виплати пені за період з 13.02.2016 по 13.02.2018.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06 грудня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами виникли правовідносини з договору підряду та ОСОБА_1 фактично відмовився від вказаного договору. Так як зобов`язання сторін щодо виконання договору підряду припинені за рішенням суду, яке набрало законної сили, то відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми пені за прострочення надання послуги з виготовлення меблів.

Не погодившись із вказаним заочним рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає вимогам ст.376 ЦПК України, суперечить матеріалам справи та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судовим рішенням від 20 квітня 2018 року, яким стягнуто з відповідача на користь позивача 10000 грн. сплачених як передплату за договором виготовлення меблів, не було припинено зобов`язання сторін щодо виконання договору, тобто ці висновки суду є припущеннями. Також, у вказаному рішенні встановлено обставини, які викладені у позові щодо неналежного виконання зобов`язання відповідачем, а отже вони не підлягають доведенню. Звертає увагу, що судом вже було стягнуто пеню за період з 13.02.2015 по 13.02.2016, тобто у даному позові позивач просить стягнути пеню за період, який попереднім рішенням суду не охоплено.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що 13 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір на виготовлення шафи для книжок із ясеня, про що відповідачем написана розписка про отримання 10000,00 грн.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 квітня 2018 року (справа № 619/2591/17) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму передплати по договору виготовлення меблів в розмірі 10000,00 грн.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року (справа № 619/2946/18) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню 3% в день від вартості послуги за період з 13.02.2015 по 13.02.2016 в сумі 109500,00 грн.

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Законом України «Про захист прав споживачів» установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Також, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Отже, до спірних правовідносин сторін слід застосовувати розмір пені, передбачений в частині п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

З наведеного вбачається, що для настання правових наслідків у формі юридичної відповідальності зі сплати пені у розмірі 3% обов`язковим є наявність елемента порушення договірних зобов`язань.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, судовими рішеннями Дергачівського районного суду Харківської області від 20 квітня 2018 року та 13 листопада 2018 року було встановлено обставини щодо виникнення між сторонами договірних правовідносин з надання послуг, а саме виготовлення меблів, що за своєю правовою природою є договором підряду, а також невиконання відповідачем своїх зобов`язань за ним, а тому такі обставини, відповідно до положень частини четвертої статті 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Аналіз вищезазначених норм матеріального права свідчить про те, що позивач є споживачем, а відповідач - виконавцем послуг і несе відповідальність за їх неналежне надання, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Тобто, у даній справі наявні правові підстави для стягнення пені за невиконане відповідачем зобов`язання, з огляду на затримку надання ним послуги з виготовлення меблів.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову з підстав відмови ОСОБА_1 від договору підряду та припинення зобов`язання сторін щодо його виконання рішенням суду.

Так, за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором побутового підряду замовник має право на розірвання договору та відшкодування збитків.

За змістом частини четвертої статті 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Отже, закінчення строку дії договору не є підставою для припинення передбачених ним зобов`язань, оскільки приписами законодавства визначено такою підставою його виконання, проведене належним чином.

Доведення факту розірвання договору та припинення зобов`язань між сторонами покладається на позивача. Сама по собі вимога про повернення передплати не може розцінюватися як вимога про розірвання договору.

Фактично за рішенням суду від 20 квітня 2018 року покупцеві було повернуто суму попередньої оплати, замість виконання необхідних робіт, тобто наслідком є його припинення саме з цієї дати. Пеню попереднім рішенням було стягнуто за період до 13.02.2016, тобто за заявлений у даному позові період з 13.02.2016 по 13.02.2018 позивачу пеня за невиконане зобов`язання, на отримання якої він має право, не нараховувалась.

Відповідач допустив прострочення виконання договірних зобов`язань, що підтверджується матеріалами справи, що склало за період з 13.02.2016 по 13.02.2018 - 731 днів. Вартість замовлення за договором становить 10000 грн. Відповідно до розрахунку розмір неустойки за вказаний період становить 219300 грн. ( 300 (3% вартості роботи)*731 день).

Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим, на підставі положень ст.376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 6 грудня 2019 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми пені - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) пеню за прострочення надання послуг з виготовлення меблів у розмірі 3% в день від вартості послуги за період з 13 лютого 2016 року по 13 лютого 2018 року в сумі 219300 (двісті дев`ятнадцять тисяч триста) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду, у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова