У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.05.2021 Справа №465/777/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Басюр Л.М. про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за участі третіх осіб на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та за участі третьої особи на стороні відповідача: Головного управління національної гвардії України, про визнання незаконними та скасування рішення житлової комісії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за участі третіх осіб на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та за участі третьої особи на стороні відповідача: Головного управління національної гвардії України, про визнання незаконними та скасування рішення житлової комісії.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у вказаній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

30 квітня 2021 року до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зокрема трикімнатної квартири АДРЕСА_1 заборонивши Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головному управлінні Національної гвардії України вчиняти дії спрямовані на розподіл, продаж, оформлення документів на видачу ордеру іншим особам та сприяння у засвідченні ними права власності на спірне житло, а також інші дії, що можуть спричинити відчуження вказаного нерухомого майна. Необхідність забезпечення позову обґрунтовує тим, що невжиття заходів із забезпечення позову можуть зробити неможливим виконання рішення суду та поновлення порушених прав або інтересів Позивача - ОСОБА_1 та членів його сім`ї за захистом яких останній звернувся до суду, адже предметом спору є житлове приміщення, відносно якого є за можливе в ході розгляду справи Відповідачем та Третьою особою вчиняти дії щодо перерозподілу, продажу, оформлення документів на видачу ордеру іншим особам та сприяння їм у засвідченні права власності на спірне житло тощо. За таких умов засоби відновлення в судовому порядку інтересів особи, чиї права було порушено Відповідачем не охопить усіх негативних наслідків, які настануть для Позивача як для військовослужбовця, що проходить військову службу у лавах Національної гвардії України.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, пересвідчитись зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, на відміну від адміністративного судочинства, визначальний принцип цивільного судочинства полягає у змагальності сторін, тобто у покладанні обов`язку доказування обставин в обґрунтування вимог/заперечень покладається на кожну із сторін процесу.

Накладання судом арешту на майно особи, безперечно є втручанням зі сторони державного органу у право власності особи, передбачене статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

Відтак суд наголошує, що диспозиція ст. 149, 150-153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладання арешту на майно особи, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України є визнання протиправним та скасування рішення засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії про відміну рішення у вигляді протоколу засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2020 року № 9 щодо розподілу прапорщику ОСОБА_1 на родину із п`яти осіб трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , визнання протиправним та скасувати рішення у вигляді пункту 2.13. протоколу №11 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 15.12.2020 року щодо клопотання перед житлово-побутовою комісією Західного територіального управління Національної гвардії України стосовно надання житлової площі прапорщику ОСОБА_1 1979 р.н. у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_2 та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в особі її житлово-побутової комісії скерувати на затвердження до Головного управління Національної гвардії України рішення у вигляді протоколу про відміну пунктів 1.2., 2.13. протоколу засідання житлово-побутової комісії військової частини 3002 № 11 в частині, що стосується надання житлової площі ОСОБА_1 1979 р.н. однокімнатної квартири АДРЕСА_2 та надання житлової площі у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_3 .

Отже у разі задоволення позову, примусове виконання рішення суду буде полягати в скасуванні рішень та зобов`язання прийняття рішення про направлення клопотання щодо надання квартири. Трикімнатна квартиру АДРЕСА_3 не є предметом позовних вимог.

Тому, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зокрема трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, головному управлінню Національної гвардії України вчиняти дії, спрямовані на розподіл, оформлення документів та видачу ордеру іншим особам а також інші дії, що можуть спричинити відчуження вказаного нерухомого майна, не відповідає змісту позовних вимог та зможе ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по справі.

При цьому, суд наголошує, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами не доведено наявності наміру відповідача будь яким чином відчужити належне йому майно, з метою уникнення виконання рішення суду.

Також, суду не надано будь-яких доказів належності вказаної квартири відповідачу, чи іншим учасникам спору.

Оскільки позивачем ставиться питання про втручання судовим рішенням в основоположне право особи вільно володіти майном, до ухвалення остаточного рішення у справі, для суду є несправедливим та нерозумним «формальний» підхід для вирішення питання забезпечення позову шляхом задоволення виключно шляхом дослідження чи дотримано позивачем форми заяви про забезпечення позову, без з`ясування дійсних відносин сторін спору (наявності наміру відповідача будь яким чином відчужити належне йому майно, з метою уникнення виконання рішення суду).

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, приходить до переконання, що подана представником позивача заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає, оскільки представником позивача не вказано жодних вагомих обґрунтувань для застосування заходів забезпечення позову у визначений ним спосіб та не подано доказів, що невжиття заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_6 адвоката Басюр Лесі Миколаївни про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зокрема трикімнатної квартири АДРЕСА_1 заборонивши Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головному управлінні Національної гвардії України вчиняти дії спрямовані на розподіл, продаж, оформлення документів на видачу ордеру іншим особам та сприяння у засвідченні ними права власності на спірне житло, а також інші дії, що можуть спричинити відчуження вказаного нерухомого майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 .

Третя особа: Головне управління національної гвардії України, вул. Народного ополчення, 9а, м. Київ, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк