Провадження №2/760/1215/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 7 888, 28 гр. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 730, 91 гр. річних та 1 694, 24 гр. інфляційних втрат.

Посилається в позові на те, що відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 14 липня 2004 року № 1259 «Про реконструкцію гуртожитків на АДРЕСА_1 » дозволено КП «Спецжитлофонд» виступати замовником реконструкції вищевказаних гуртожитків під житлові будинки з поквартирним заселенням.

На виконання вказаного розпорядження було здійснено будівництво житлового будинку та присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Після проведення будівництва КП «Спецжитлофонд» вподальшому виконувало функції з утримання будинку і прибудинкової території, надавало комунальні послуги та проводило розрахунки з власниками житлових приміщень будинку за надані послуги.

Власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач.

Між КП «Спецжитлофонд» та відповідачем укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 04 листопада 2013 року.

Відповідач не виконував своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за утримання будинку та прибудинкової території, а також надані комунальні послуги, в зв`язку з чим виникла заборгованість за житлово- комунальні послуги за період з 01 грудня 2012 року по 30 червня 2017 року у розмірі 7 888,28 гр.

На підставі наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 травня 2017 року № 14 КП «Спецжитлофонд» передало, а Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» прийняло на технічне обслуговування та експлуатацію багатоквартирні житлові будинки згідно переліку, в тому числі будинок АДРЕСА_1 , що також підтверджує авізо прийняття-передачі будинку на технічне обслуговування та експлуатацію від 30 червня 2017 року.

На адресу відповідача неодноразово надсилалися вимоги-попередження щодо сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, але заборгованість не оплачена до цього часу.

За період з 01 серпня 2017 року по 01 вересня 2020 року нараховується інфляційна складова боргу в розмірі 1 694,24 гр. та 3% річних в розмірі 730,91 гр.

Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов договору, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 18 листопада 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 02 лютого 2021 року.

/ а. с. 39 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

23 лютого 2021 року до суду надійшов відзив відповідача. в якому останній просить відмовити у задоволенні вимог позивача.

Посилається на те, що позивач раніше вже звертався до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості по квартирній платі та за надані комунальні послуги, у якій подавав неправдиву інформацію щодо виникнення боргу.

Проте 18 грудня 2014 року він звернувся із заявою про скасування судового наказу, в якій надав беззаперечні докази щодо неправомірності вимог позивача та нарахованого боргу. На підставі наданих доказів суд ухвалив рішення на його користь та скасував попередньо виданий судовий наказ, а також роз`яснив позивачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову, проте останній майже 6 років не заявляв про свої вимоги.

Зазначена у позові заборгованість виникла, як зазначає позивач, з 01 грудня 2012 року по 30 червня 2017 року урозмірі 7 888, 28 гр., але при цьому ж і визнає, що сума боргу розраховувалась згідно Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 05/01-496, укладеного між ними 04 листопада 2013 року.

Зазначає, що зу квартирі АДРЕСА_1 він не проживав жодного дня, більше того, у квартирі навіть не було умов для проживання, що підтверджується складеним актом за підписом мешканців будинку.

Постійним його місцем його проживання є квартира АДРЕСА_4 , що у складеному акті про проживання своїми підписами підтверджують мешканці цього будинку.

Станом на 01 листопада 2013 року, згідно рахунку на сплату за житлово-комунальні та інші послуги, сума нарахованого боргу склала 5 681, 51 гр.

Вважає. що вказана сума заборгованості, яка виникла до укладення договору, не має враховуватися в суму заборгованості.

З моменту підписання договору на надання комунальних послуг із позивачем, при вчасно виставлених рахунках, він сумлінно щомісяця сплачував рахунки за послуги, станом на 01 грудня 2014 року мав переплату у розмірі 516, 39 гр.

Позивач у долученому до позову розрахунку заборгованості зазначає дату останнього нарахованого платежу 30 червня 2017 року, а позов подано до суду 16 листопада 2020 року, тобто з дати останнього платежу пройшло майже 3 роки 4 місяці, в зв`язку з чим строк позовної давності щодо стягнення простроченої заборгованості минув.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 14 липня 2004 року № 1259 «Про реконструкцію гуртожитків на АДРЕСА_1 у Солом`янському районі» КП «Спецжитлофонд» виступило замовником реконструкції гуртожитків під житлові будинки з поквартирним заселенням.

04 листопада 2013 року між сторонами укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

На підставі наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 14 від 31 травня 2017 року будинок на підставі авізо прийняття-передачі від 30 червня 2017 року був переданий на технічне обслуговування та експлуатацію Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс».

/ а.с. 16 - 23 /

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" / в редакції Закону України №1875-IV від 24 червня 2004 року / комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Таким чином, відповідач був та є споживачем житлово-комунальних послуг.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Між сторонами було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і спорруд та прибудинкових територій від 04 листопада 2013 року №05/01-496.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»/ в редакції на момент виникнення спірних правовідносин / учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону / в редакції Закону України

№ 2189-VIII від 09 листопада 2017 року / учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

З рахунку-попередження, наданого позивачем при зверненні до суду, вбачається, що заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з грудня 2012 року станом на 31 грудня 2019 року становить 7 888, 28 гр.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір інфляційної складової боргу та річні розраховані за період з 01 серпня 2017 року по 01 вересня 2020 року та складає відповідно 1 694, 24 гр. та 730, 91 гр.

/ а.с. 25 - 29 /

Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Разом із відзивом відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Вказана позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1 та 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що останній платіж відповідачем за радані житлово-комунальні послуги був внесений у червні 2017 року.

До суду позивач звернувся в листопаді 2020 року, тобто більше ніж через три роки від дати останнього платежу та моменту виникнення заборгованості.

Тобто, позивачем пропущено встановлений заоном строк для звернення до суд.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення інфляційної складової та річних, слід зазначити наступне.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача у зв`язку з пропуском останнім строку позовної давності.

Керуючись ст. ст.15, 16, 202, 205, 256-258, 260-261, 266-267, 322,525, 526, 625-629, 633, 639 ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва