Справа № 577/205/21
Провадження № 2/577/351/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2021 року м. Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі : головуючого судді Потій Н.В.
за участю секретаря Подейко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Центр надання адміністративних послуг Конотопської міської ради про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житлом,
І. Стислий виклад позиції.
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 , 1987 року народження, такою, що втратила право користування житлом, а саме буд. АДРЕСА_1 . Вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником буд. АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована. Окрім неї в даному житлі зареєстровані її син, невістка та онуки. Син з невісткою після реєстрації шлюбу проживали на квартирі , яку винаймали в АДРЕСА_2 . У березні 2020 року останні розірвали шлюб. Невістка більше 10 років проживає окремо, ніде не працює, постійно бере гроші в кредит, постійно на адресу будинку надходять листи, вимоги, попередження з погрозами. Невістка не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла особисті речі ОСОБА_2 в будинку відсутні. Перешкод у користуванні житлом останній ніхто не вчиняв. На неодноразові прохання виписатися з будинку відповідачка відмовлялась, що і змусило звернутися до суду.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.
10 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явилася.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ч.1 ст. 280 ЦПК України.
У судовому засіданні позивач позов підтримала. Суду пояснила, що відповідач - її колишня невістка. Шлюб з її сином розірвано у березні 2020 року. ОСОБА_2 жодного дня не проживала у будинку по АДРЕСА_3 , а лише була зареєстрованою. Її речей в цьому будинку немає і ніколи не було. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з її сином у цьому ж будинку. Відповідач мешкає за іншою адресою і жодних стосунків з ними не підтримує.
Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що проживає по АДРЕСА_4 . Близько восьми років вона взагалі не бачила ОСОБА_2 в будинку ОСОБА_1 по по АДРЕСА_3 , де проживають син останньої та онуки.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є сусідкою позивача і проживає по АДРЕСА_5 . Їй відомо, що ОСОБА_2 , яка є невісткою ОСОБА_1 , зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , але там не проживає. Діти мешкають за цією адресою з сином позивача.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_2 - це його колишня дружина, з якою він перебував у шлюбі з 16.06.2012 року і до березня 2020 року. Жодного дня ОСОБА_2 не проживала в будинку його матері, оскільки під час шлюбу вони прагнули жити окремо і винаймали житло. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 також не проживає в будинку по АДРЕСА_1 . Вона мешкає із співмешканцем по АДРЕСА_6 .
Третя особа Центр надання адміністративних послуг Конотопської міської ради в судове засідання також не з`явилися, надали заяву з проханням розглядати справу без їх участі (а.с. 27).
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.
З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2014 року вбачається, що на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду від 24.12.2013 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_3 (а.с. 25).
Згідно із відміткою в копії паспорта ОСОБА_1 з 09 червня 1987 року зареєстрована по АДРЕСА_3 (а.с.4, 5).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради №19 від 17.08.2020 року в буд. АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , донька ОСОБА_6 , 1980 року народження, син ОСОБА_7 , 1982 року народження, син ОСОБА_5 , 1983 року народження, онук ОСОБА_8 , 1998 року народження, невістка ОСОБА_9 , 1980 року народження, невістка ОСОБА_2 , 1987 року народження, онук ОСОБА_10 , 2009 року народження, онука ОСОБА_11 , 2010 року народження, онука ОСОБА_12 , 2011 року народження, онука ОСОБА_13 , 2010 року народження, онука ОСОБА_14 , 2019 року народження (а.с.7, 8, 9).
За клопотанням позивача, було оглянуто цивільну справу № 577/160/20, провадження 2/577/329/20 за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу:
13 січня 2020 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Адреса позивача: АДРЕСА_3 , адреса відповідача АДРЕСА_7 (а.с. 2 справи № 577/160/20).
10 березня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із письмовою заявою в якій прохала розгляд справи про розірвання шлюбу провести у її відсутності; позов визнала; пояснила, що разом з ОСОБА_15 не проживає з березня 2018 року, діти проживають з позивачем, аліменти на їх утримання сплачує добровільно (а.с. 32 справи 577/160/20).
Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 10 березня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 червня 2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 158 (а.с. 36 справи № 577/160/20). Вказаним рішенням встановлено, що з березня 2018 року сторони проживають окремо.

ІV. Норми права.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України).

Окрім того, положеннями глави 32 ЦК України визначають поняття сервітуту як права обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язаного з позбавленням власника нерухомого майна права володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Згідно із п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц, постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 320/6081/16, від 16 січня 2019 року у справі № 243/7004/17, від 06 березня 2019 року у справі № 319/1589/17, від 16 жовтня 2019 року у справі № 243/9627/16-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 472/1123/19

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

V. Оцінка суду.

Вислухавши позивача, покази свідків, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , 1987 року народження, зареєструвалася у житловому будинку як дружина сина позивачки і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Проте, як після реєстрації шлюбу з сином позивача у 2012 році, так і після розірвання шлюбу у 2020 року, відповідач взагалі не проживала у будинку позивача без поважних на те причин, спільне господарство з позивачем не вела, участі в утриманні будинку не приймала, належні їй речі в будинку відсутні. Таким чином, право користування ОСОБА_2 чужим майном - будинком ОСОБА_1 припинилось, а тому існують підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 273,279, 280-284, 354-355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1987 року народження, такою, що втратила право користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Повний текст рішення складено 06 травня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , 1987 року народження, зареєстрована . АДРЕСА_3 , мешкає АДРЕСА_2 .

Третя особа: Центр надання адміністративних послуг Конотопської міської ради, місцезнаходження: м. Конотоп Сумської області, пр. Миру, 8.

Суддя Потій Н. В.