ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4980/21 Справа № 199/8290/20 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
УХВАЛА

12 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька (а.с.1-6).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року затверджено у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька мирову угоду наступного змісту:

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи проводити стягнення з 04 грудня 2020 року, до припинення права на утримання від повнолітнього сина.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька закрито.

Роз`яснено сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.66).

Не погодившись з вказаною ухвалою, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року про визнання мирової угоди між сторонами та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездатного батька, порушують права скаржника.

Зазначає, що вказана мирова угода укладена з метою перешкоджання виконання судового рішення по цивільній справі № 203/6896/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с.70-73).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги судова колегія вважає за необхідне закрити апеляційне провадження.

Встановлено, що у грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Позивач та відповідач, керуючись положеннями ст.ст. 43, 49, 207-208 ЦПК України, прийшли до згоди укласти мирову угоду, про що надали суду письмову заяву.

Згідно з даною заявою сторони просили затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на батька на таких умовах: з ОСОБА_3 , стягувати на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04 грудня 2020 року, та довічно.

В окремо поданій суду спільній письмовій заяві сторони також повідомили, що умови мирової угоди не суперечать закону, стосуються лише прав та обов`язків сторін, за межі предмета спору не виходять, прав та інтересів інших осіб не порушують.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що умови мирової угоди не суперечать вимогам закону, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб, а сама угода укладена в межах цивільної і процесуальної дієздатності осіб.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказаною нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Водночас, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, за змістом якого таке порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження рішення.

Суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі в справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю (п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК) (Постанови ВС: від 27.02.2019 у справі N 360/1938/16; від 08.04.2020 у справі N 2018/23638/11; від 17.02.2020 у справі 668/17285/13 (ОП КЦС ВС); від 16.01.2020 у справі N 925/1600/16 (ОП КГС).

Верховний Суд вказав, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У відповідності до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.

З тексту оскаржуваного судового рішення та заявлених позовних вимог вбачається, що спір виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦПК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (ч. 1 ст. 205 СК України).

Одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Згідно положень ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно до ч. 2, 3, 4 ст. 207 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною 5 вище приведеної статті регламентовано, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє

Таким чином вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

В свою чергу, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що сторони у справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент укладення мирової угоди, як способу добровільного врегулювання спору між ними, виходячи з власної ініціативи в межах прав та обов`язків кожної із сторін, обмежилися предметом спору та пішовши на взаємні поступки розуміючи їх процесуальні наслідки, досягли компромісу шляхом укладення приведеної угоди саме стосовно стягнення аліментів.

Зміст угоди, яка була затверджена оскаржуваною ухвалою суду в повній мірі відповідає вимогам ст. 207 ЦПК України. Підстав передбачених ч. 5 ст. 207 ЦПК України, зокрема відмови у визнанні мирової угоди у зв`язку з її невідповідністю закону чи порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, судом на момент її затвердження оскаржуваною ухвалою суду, також не встановлено.

Належних, допустимих та достатніх доказів щодо порушення прав ОСОБА_1 вказаним судовим рішенням не надано.

Оскаржуване судове рішення, не містить висновків чи судження щодо прав та обов`язків скаржника у відповідних правовідносинах, оскільки затверджуючи мирову угоду суд першої інстанції вирішував питання щодо стягнення аліментів, до якого ОСОБА_1 не має відношення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що приведеною угодою та ухвалою про її затвердження, його права, як кредитора у зобов`язанні за розпискою та який має право на стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, розмір якого встановлений судовим рішення, є порушеними, не ґрунтуються на нормах права.

За наведених фактичних обставин, встановлених при перевірці доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника, враховуючи предмет спору стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, при вирішенні спору не вирішувалися. Оскаржувана ухвала суду не містять будь-яких висновків щодо прав та обов`язків скаржника та не порушує його прав. В свою чергу суд наголошує, що ухвала про затвердження мирової угоди вирішує питання лише сторін цієї угоди відносно конкретного предмету даної угоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 268, 362, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: