Провадження № 2-н/761/256/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

Заявник звернувся до Шевченківського районного суд м. Києва з заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Розглянувши надані матеріали, суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Так, відповідно до загальних правил підсудності, а саме ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

При зверненні до суду заявник посилається на ст. 28 ЦПК України щодо застосування альтернативної підсудності справ за вибором позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Суд звертає увагу на те, що заявник, при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, статусу позивача не має, при цьому правила ч. 1 ст. 28 ЦПК України розповсюджуються на позовні заяви, подані в порядку позовного провадження, а тому при зверненні заявника до суду у наказному провадженні, правила альтернативної підсудності судом не застосовуються.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Шевченківського району м. Києва.

В заяві заявник вказує, що ОСОБА_2 , є суддею Вишгородського районного суду Київської області.

Відповідно до ч. 6 ст. 31 ЦПК України справа, у якій однією зі сторін є суд, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами, або суддя цього суду, не пізніше п`яти днів із дня надходження позовної заяви передається на підставі розпорядження голови суду до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

Відповідно до п. 9 ч. ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 30, 31, 259, 260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: