Справа № 182/6761/20
Провадження № 2/0182/294/2021
12.05.2021 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона, згідно спадкового договору від 26 липня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі на № 858, є набувачем майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, серії НОМЕР_1 від 16 листопада 2006 року, виданого комітетом по управлінню комунального майна Нікопольської міської ради Дніпропетровської області. У квартирі АДРЕСА_1 , крім неї, зареєстрований ОСОБА_3 , який є власником квартири та відповідачем по справі і за адресою своєї реєстрації не проживає з 2010 року. На даний час місце його перебування та проживання їй невідомо, при цьому, факт реєстрації відповідача позбавляє її права в повній мірі розпоряджатися майном та реалізувати своє право власності. Таким чином, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.28-29).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.32), своїм правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв на адресу суду від нього не надходило. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.30).
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Дослідивши матеріали справи та відповідні їм правовідносини, суддя приходить до наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 листопада 2006 року, виданого комітетом по управлінню комунального майна Нікопольської міської ради (а.с.9). Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 30444789 від 29 червня 2011 року, право власності на вищевказану квартиру зареєстроване в КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_3 (а.с.10). 26 липня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Маєвською О.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 857 (а.с.11-13). Пунктом 1 спадкового договору передбачено, що ОСОБА_1 зобов`язується виконувати розпорядження ОСОБА_3 , що встановленні цим договором, і в разі смерті набуває право власності на майно відчужувача, що є предметом договору. Відповідно до п.2 спадкового договору, предметом є належна ОСОБА_3 трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . У відповідності до п.8 спадкового договору, право власності на вказану в договорі квартиру переходить до набувача майна у разі виконання ним умов цього договору та після смерті відчужувача. Крім цього, відповідно до п.9 вищевказаного договору, у разі смерті відчужувача, право власності набувача на квартиру підлягає державній реєстрації, у відповідності до вимог чинного законодавства.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З врахуванням встановлених обставин справи, суддя приходить до висновку, що підстави визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відсутні, оскільки позивачка, в даному випадку, не наділена правом звертатися до суду з даним позовом через те, що власником спірної квартири вона не є, тим більше, що квартира, в якій вона просить зняти відповідача з реєстраційного обліку, у її власність перейде за умови виконання спадкового договору та після смерті відчужувача ОСОБА_3 .
За таких обставин суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст.ст.6-13, 81,141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал