ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1641/21 Справа № 201/9647/20 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 (а.с.14).

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, просила скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.26-28).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції посилався на ч. 9 ст. 165 ЦПК України та виходив із того, що відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрованим не значиться.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Згідно ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції направляючи запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області для встановлення місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника, не звернув уваги, на зміст заяви, з якої вбачається, що боржник зареєстрований в АДРЕСА_1 , що є суттєвим для встановлення місця його перебування.

Крім того, судом не враховано вимоги ст.ст. 162, 28 ЦПК України та вимоги заяви (стягнення аліментів).

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав передбачених ч.9 ст.165 ЦПК України, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість видачі судового наказу у передбаченому діючим процесуальним законом порядку.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: