Справа № 131/420/19
Провадження № 2/131/30/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Курман Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» про розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в якому вказала, що 01 лютого 2012 року між нею та ПрАТ «Зернопродукт МХП» підписано договір оренди № 127 належної їй земельної ділянки площею 3,7151 га, кадастровий номер :01:000:0260, яка розташована на території Бабинської сільської ради. Договір укладено терміном на 10 років.

Відповідно до п. 9 Договору оренди землі, встановлено:

«9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 (три) % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1465,70 грн. за рік і видається Орендодавцю у касі Орендаря.»

Відповідно до пункту 11 цього Договору встановлено, що:

«11. Оренда плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 15 грудня поточного року.»

Щодо Позивача кілька років підряд не виконується вимога по виплаті орендної плати за 2017 рік. Орендну плату за 2017 рік не виплачено ні в 2017 році, ні в 2018 році, ні станом на день подання цього позову в 2019 році.

Таким чином стосовно Позивача вбачається очевидне істотне порушення умов договору.

Позивач неодноразово зверталась до ПрАТ «Зернопродукт» про виплату їй орендної плати, проте відповідач так і не виконує свого обов`язку щодо своєчасної сплати орендної плати.

Сума орендної плати для всіх орендодавців сіл Даньківки та Бабина Іллінецького району Вінницької області в 2018 році склала суму 7600 гривень.

Тому позивач просить суд достроково розірвати договір оренди землі №127 від 01 лютого 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Зернопродукт МХП», щодо оренди земельної ділянки площею 3,7151 га, кадастровий номер :01:000:0260, яка знаходиться на території Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що заявлений позов підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача ПрАТ «Зернопродукт МХП» в судове засідання не з`явився.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав.

Так, судом установлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №672561 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 3,7151 га, кадастровий номер :01:000:0260, яка знаходиться на території Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області.

01 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Зернопродукт МХП» укладено договір оренди №127 щодо оренди земельної ділянки площею 3,7151 га, кадастровий номер :01:000:0260, яка знаходиться на території Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області (а.с. 9-10).

Згідно п. 9 договору оренди землі № 127 від 01 лютого 2012 року сторони обумовили, що: орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 (три) % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1465,70 грн. за рік і видається орендодавцю у касі орендаря. Орендна плата вноситься у строк до 15 грудня поточного року.

Відповідно до п. 13 даного договору розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках, передбачених законом.

У пункті 10 договору оренди землі № 127 від 01 лютого 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «Зернопродукт МХП», сторони обумовили, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її індексації

Аналіз позовної заяви свідчить, що ОСОБА_1 як на підставу позовних вимог посилається на невиплату їй орендної плати за 2017 рік у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 ЗУ "Про оренду землі", однією із істотних умов договору про оренду землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 даного закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Відповідно до постанови ВС від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо.

Відповідно листа Державної податкової служби України ГУ ДПС у Вінницькій області за 2017 рік ПрАТ «Зернопродукт МХП» не нараховано і не виплачено дохід за оренду земельної частки (паю), кадастровий номер :01:000:0260 ОСОБА_1 .

При цьому, відповідачем, у ході розгляду справи не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо спростування доводів сторони позивача з приводу несплати в 2017 році орендної плати в повному розмірі.

Згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень - тягне за собою протилежний результат.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене позивачем доведено, а відповідачем в свою чергу не спростовано виплату орендної плати ПрАТ «Зернопродукт МХП» в 2017 році в порушення вимоги п.10,13 договору оренди №127 земельної ділянки площею 3,7151 га, кадастровий номер :01:000:0260.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати за земельну ділянку, а також те, що невиконання такого обов`язку є порушенням істотних умов договору, які містять системний характер, тягне за собою припинення договору оренди землі внаслідок його розірвання. В зв`язку з цим, договір оренди землі, укладений між сторонами, слід розірвати.

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 768,40 грн. судового збору.

На підставі ст. ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 25.03.2019 (а.с. 6)

При цьому, повернути позивачеві зайво сплачений судовий збір за квитанцією № 0.0..1 від 25.03.2019 (а.с. 7).

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., доказами на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи є ордер серії ВН № 094148, проте ні довідки про вартість правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн. та квитанції про сплату правничої допомоги позивачем не надано.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на викладене суд вважає, що вимогу позивача про стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. слід залишити без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 13,15,24 ЗУ «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України, ст.ст. 611, 651, ЦК України, Постанови ВС № 293/1011/16-ц від10.10.2019, ст.ст. 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Розірвати достроково договір оренди землі №127 від 01 лютого 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП», щодо оренди земельної ділянки площею 3,7151 га, кадастровий номер :01:000:0260, яка знаходиться на території Бабинської сільської ради Іллінецького району Вінницької області.

Стягнути з ПрАТ «Зернопродукт» на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) грн. 40 коп. зайво сплаченого судового збору за квитанцією № 0.0..1 від 25.03.2019.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: