Провадження № 22-з/812/67/21
05 травня 2021 року м. Миколаїв Справа № 490/7171/19
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Царюк Л.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
розглянувши без повідомлення учасників справи заяву Кобзаренка Максима Юрійовича , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення коштів,
12 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів у розмірі 1 125 грн, що були стягнуті за виконавчим написом нотаріуса від 22 липня 2017 року.
Позов мотивувала тим, що в 2014 році ОСОБА_2 отримала у Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») споживчий кредит.
В 2017 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та 22 липня 2017 року отримало у приватного нотаріуса виконавчий напис № 9659 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості - 24 304 грн 93 коп.
11 жовтня 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вищезазначений виконавчий напис № 9659 від 22 липня 2017 року для примусового виконання.
12 жовтня 2017 року державним виконавцем Новоодеського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження № 54889370.
В результаті примусового виконання виконавчого напису з її заробітної плати стягнуто 1 125 грн. Проте рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2018 року виконавчий напис від 22 липня 2017 року № 9659, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., визнано таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2020 року та додатковим рішенням від 11 січня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1 125 грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн та судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2020 року залишено без змін.

22 квітня 2021 року через засоби електронного зв`язку до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява Кобзаренка М.Ю. , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у справі, де заявник просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 170 грн. ОСОБА_2 , пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» в своїх поясненнях на отриману заяву ОСОБА_2 та додані до неї документи, заперечував проти задоволення заяви, оскільки при розгляді справи по суті суд апеляційної інстанції погодився з судовим рішенням суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача судових витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 9 000 грн., а тому в ухваленні додаткового рішення слід відмовити. Вважав, що зазначені витрати є неспівнірними з малозначним предметом спору та обставинами справи.

Згідно приписів частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами 1,3 статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин 1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначав, що за надану правничу допомогу вона понесла та планує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 313 грн. за послуги адвоката (а. с. 132-134) та надала орієнтовний розрахунок сум судових витрат та зазначала, що докази на підтвердження цих витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Відзив згідно з описом вкладених документів надіслано іншим сторонам у справі.

Справа в суді апеляційної інстанції розглядалася без повідомлення сторін, копію ухваленого рішення апеляційної інстанції позивач отримала 21 квітня 2021 року, а 22 квітня 2021 року звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення на підставі наданих доказів на підтвердження судових витрат на правничу допомогу на суму 3 178 грн.

До заяви були додані: копію договору про надання правничої допомоги від 04 січня 2019 року та повідомлення про продовження його дії до 31 грудня 2021 року; детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг) від 21 квітня 2021 року, виконаних за договором про надання правничої допомоги від 04січня 2019 року; рахунок від 21 серпня 2021 року № 490/7171/19 про оплату за правничу допомогу у розмірі 3 170 грн; копія чеку по оплату цієї суми 21 квітня 2021 року.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 та повинен враховуватися судом відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України.

В акті про надання правничої допомоги від 21 квітня 2021 року зазначено, що сторони погодили розмір оплати за годину роботи адвоката, що становить 30 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому надані відповідні послуги, що складає 681 грн.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги від 04 січня 2021 року, укладеного адвокатом Кобзаренко М.Ю. із ОСОБА_2 за цим договором адвокат зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу, а клієнт приймає на себе зобов`язання виплатити адвокату гонорар (винагороду), за надану правничу допомогу, та фактичні витрати, необідні для виконання договору. відповідну правничу допомогу та оплатити її.

Професійна правнича допомога за даним договором включає в себе, зокрема, підготовку процесуальних документів (позовних заяв, клопотань, заперечень, тощо), представництво інтересів клієнта у судових установах.

Згідно з детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг) виконавець надав таку правничу допомогу:

- складення заяви про ознайомлення з матеріалами справи на виконання якої витрачено 10 хв., сума витрат - 113.50 грн;

- направлення на електронну адресу суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи, скріпленої електронним цифровим підписом; на виконання якої витрачено 10 хв., сума витрат - 113.50 грн;

- ознайомлення з апеляційною скаргою на виконання якої витрачено 30 хв., сума витрат - 340.50 грн;

- ознайомлення з судовою практикою в аналогічних спорах на виконання якої витрачено 60 хв., сума витрат - 681 грн;

- складення відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції на виконання якої витрачено 120 хв., сума витрат - 1 362 грн;

- складення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи позивач на виконання якої витрачено 10 хв., сума витрат - 113.50 грн;

- направлення відзиву на апеляційну скаргу учасникам справи рекомендованим листом з оголошеною цінністю через відділення ДП «Укрпошта» (підготовка опису вкладення, конверту); на виконання якої витрачено 10 хв., сума витрат - 113.50 грн;

- направлення на електронну адресу суду відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції на виконання якої витрачено 10 хв., сума витрат - 113.50 грн;

- складення акту про надання правничої допомоги; на виконання якої витрачено 10 хв., сума витрат - 113.50 грн;

- направлення доказів, що підтверджують витрати позивача, пов`язані з розглядом справи учасникам справи рекомендованим листом з оголошеною цінністю через відділення ДП «Укрпошта» (підготовка опису вкладення, конверту), на виконання якої витрачено 10 хв., сума витрат - 113.50 грн;

Обґрунтовуючи зазначеним свою заяву, позивач стверджував, що є підстави для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, оскільки доказами підтверджено надання професійної правничої допомоги у погодженому між ним та адвокатом розмірі.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

З огляду на положення частини 3 статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, колегія суддів приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково.

Колегія суддів вважає, що дії адвоката по направленню на електронну адресу суду заяви про ознайомлення з матеріалами справи, скріпленої електронним цифровим підписом; направлення відзиву на апеляційну скаргу учасникам справи рекомендованим листом з оголошеною цінністю через відділення ДП «Укрпошта» (підготовка опису вкладення, конверту); направлення на електронну адресу суду відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції; направлення доказів, що підтверджують витрати позивача, пов`язані з розглядом справи учасникам справи рекомендованим листом з оголошеною цінністю через відділення ДП «Укрпошта» (підготовка опису вкладення, конверту) вочевидь не охоплюється поняттям професійна правнича допомога відповідно до Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»» та не передбачена договором про надання правничої допомоги від 04 січня 2019 року.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (ознайомлення з апеляційною скаргою, складання відзиву на апеляційну скаргу, ознайомлення з судовою практикою), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (підготовка відзиву), критерію необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу та значимості таких дій у справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Керуючись статтями 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Кобзаренка Максима Юрійовича , який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1 500 грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська