Справа №339/41/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

встановив:

04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 4000 грн. на кожну дитину.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя між ними, як подружжям, не склалося у зв`язку з втратою почуття любові, поваги та взаєморозуміння, їхній шлюб було розірвано та малолітніх дітей залишено на проживання з нею, які знаходяться на її утриманні.

Син ОСОБА_6 навчається в ЗОШ №4 м.Івано-Франківська та дочка ОСОБА_5 за їхньою домовленістю навчається в Болехівському ліцеї №1.

Позивач вказує про те, що вона офіційно не працює, немає постійної заробітної плати, проживає в квартирі по договору найму, тобто має скрутне матеріальне становище і діти потребують матеріальної допомоги.

На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей, хоча має суттєві заробітки і отримує значні прибутки та доходи від ведення господарської діяльності, як фізична особа-підприємець. Тому має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх дітей.

08 лютого 2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначено перше судове засідання.

16 лютого 2021 року відповідач подав відзив, в якому заперечує проти задоволення позову, так як факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема тому, що він жодного утримання на дітей не надає, оскільки після розірвання між сторонами шлюбу увесь час продовжував надавати дітям матеріальну допомогу. А дочка ОСОБА_5 і так увесь цей час із моменту розірвання шлюбу проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Вважає, що кошти, які позивач хоче отримувати ніби-то на дітей, знову підуть на задоволення її власних потреб та на різного роду дозвілля, яке не вписуються у жодні норми моралі.

Зокрема, ним подано позов до суду про визначення фактичного проживання з ним його малолітніх дітей.

27 квітня 2021 року представником позивача ОСОБА_2 ( ордер серія ІФ №102062) від імені позивача ОСОБА_1 подано заяву про відмову в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 4000 гривень та просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 4000 гривеньна утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 89-93).

27 квітня 2021 року суд визнав явку позивача обов"язковою.

06 травня 2021 року ухвалою суду прийнято заяву позивача щодо відмови в частині позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 4000 гривень та провадження у цій частині позовних вимог закрито.

Суд, заслухавши вступне слово позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням письмових заперечень відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу відносин щодо розміру витрат на утримання дитини сина ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 141 Сімейного Кодексу ( далі - СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних обов`язків, що закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України та в ст.180 СК України.

У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі, в них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-11)

Згідно рішення Болехівського міського суду від 04 березня 2020 року шлюб між ними розірвано, діти залишені на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.12-13).

Разом з тим, з акту обстеження матеріально- побутових умов вбачається, що дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 (а.с.64).

Окрім того, факт проживання дочки ОСОБА_5 з батьком та перебування на його утриманні підтвердила в судовому засіданні сама позивач, відмовившись від позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дочки з відповідача.

На даний час син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на утриманні позивача, проживаючи з нею в м.Івано-Франківськ та навчається в Ліцеї №4 Івано-Франківської міської ради у 1-Б класі (а.с.65).

Позивач проживає разом з малолітнім сином, який має щадовільний стан здоров"я, в орендованій квартирі по АДРЕСА_2 , що стверджується договором оренди від 25 січня 2021 року (а.с.77-78).

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_6 , оскільки він є його батьком.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатною особою, займається підприємницькою діяльність, зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.82), має самостійний дохід, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця (а.с.74-75).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира по АДРЕСА_3 та домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 і земельна ділянка за адресою: Івано-Франківська обл., м.Болехів, с/рада Поляницька (а.с.80-81).

При цьому, як встановив суд, вказане домоволодіння та земельна ділянка, зареєстроване на ім"я відповідача, набуте за час перебування в шлюбі з позивачем.

Разом з тим, квартиру, площею 69,7 кв.м. ОСОБА_3 придбав 23.07.2020року, тобто після розірвання шлюбу з позивачем, що є його особистою власністю та свідчить про його майновий стан.

Частина 3 ст. 181 СК України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України).

Маючи достовірну інформації про мінливі доходи відповідача від підприємницької діяльності, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі, як про це просить позивач.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Виходячи із віку дитини сторін, такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць повинен бути не меншим за 2395 грн., відповідно, мінімальний розмір аліментів становить 1197.5 грн.

В судовому засіданні відповідач вказав про спроможність ним сплачувати аліменти в розмірі 1500грн. на сина ОСОБА_6 .

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, працює, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців зареєстрований як фізична особа-підприємець, має достатній рівень життя, який дозволив йому набути нерухоме майно, а також те, що на його утриманні перебуває дочка ОСОБА_5 , яка досягла 13 річного віку та потребує більших витрат на її утримання в порівнянні з сином ОСОБА_6 , який проживає з позивачем та приходить до висновку про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 2800 грн.

Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, зважаючи на відсутність доказів щомісячних витрат на дитину.

Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, що стягуються рішенням суду, в значно більшому розмірі, ніж визнає відповідач ( 1500грн.), оскільки, на переконання суду, можливість придбати жилу нерухомість свідчить про наявність коштів у відповідача, необхідних для сплати аліментів у більшому розмірі, ніж визнаються ним.

При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами - 04 лютого 2021 року, то з 05 лютого 2021 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення сином повноліття.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідач у відповідності до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК має сплатити судовий збір в сумі 908 грн. в дохід держави.

На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 :

- на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 2800 ( тисячі вісімсот) гривень на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

- судовий збір в дохід держави в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнення аліментів розпочати з 05 лютого 2021 року і проводити до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в сумі 2800 (дві тисячі вісімсот)гривень на малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 ,АДРЕСА_1 .

Дата складання повного тексту рішення 11 травня 2021 року.

Суддя О.С. Головенко