Справа № 740/1608/21
Провадження № 2/740/740/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

з участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації про стягнення заробітної плати, -

встановив:

позивачка звернулась з вказаним позовом, в подальшому уточнивши свої вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року в сумі 8 863 грн. 23 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Свої вимоги мотивує наступним.

Вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 02.09.2019 та була звільнена 30.12.2020. Починаючи з жовтня 2020 року фактична виплата заробітної плати їй не здійснювалась. Таким чином, за період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року відповідачем було нараховано та не виплачено заробітну плату в сумі 8 863 грн. 23 коп.

Ухвлою суду від 20.03.2021 позовна заява прийнята до розгляду та справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У поданому відзиві відповідач визнав позов частково, просив відмовити в частині стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн., натомість стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

26.04.2021 від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов в частині стягнення заробітної плати підтримує в повному обсязі, просить стягнути 1 000 грн. моральної шкоди.

26.04.2021 представник юридичного сектору апарату Ніжинської РДА Хоренко Д.А. подав до суду заяву про згоду з позовними вимогами в частині стягнення заборгованості по заробітній платі і сумі 8 863 грн. 23 коп. та суму моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. та розгляд справи без їх участі.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 02.09.2019, працювала на посаді комірника шкільної їдальні, 30.11.2020 звільнена за угодою сторін згідно ст.36 КЗпП України, що вбачається із копії трудової книжки позивача. (а.с.5)

З довідки №01-15/66 від 02.03.2021 вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачкою складає 8 863 грн. 23 коп. (а.с.4)

Згідно з ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Як вказано у ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

На підставі наявних у справі матеріалів достовірно встановлено, що станом на час звільнення і до цього часу відповідач не провів повного розрахунку з позивачкою при звільненні, розмір якої підтверджується вищевказаною довідкою, виданою відповідачем.

Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивачу при звільненні відсутні.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості при звільненні.

Відповідно до ст 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Згідно правових висновків, викладених у Постанові ВС від 18.04.2018 у справі № К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

Враховуючи сам факт невиплати позивачці заробітної плати на протязі тривалого часу, суд вважає, що діями відповідача позивачці завдана моральна шкода, і її розмір у сумі 1000 грн. є обґрунтованим та який визнав і відповідач.

На підставі п.1. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивачку звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, у зв`язку із чим, суд, на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

Керуючись ст. ст. 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації про стягнення заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Відділу освіти Ніжинської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2020 року по грудень 2020 року в сумі 8 863 (вісім тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 23 коп.

Стягнути з Відділу освіти Ніжинської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 1 000 (одну тисячу) грн. моральної шкоди.

Стягнути з Відділу освіти Ніжинської райдержадміністрації на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Відділ освіти Ніжинської райдержадміністрації (16600 м. Ніжин пров. Ветеринарний, буд.2А, Код ).

Повний текст рішення складено 07.05.2021.

Головуюча суддя Т.О.Гагаріна