Справа № 495/6907/20
Номер провадження 2/495/1260/2021
30 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд в складі:
головуючого судді: Боярського О.О.
за участю секретаря судового засідання: Рачицької І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Білгород-Дністровського цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду, а саме: матеріальну шкоду в розмірі 3599 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.09.2020 року відповідачем, який керував автомобілем ГАЗ 2417 чорного кольору, р/н НОМЕР_1 було здійснено наїзд на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався на велосипеді по вул. Парковій в м. Білгород-Дністровському Одеської області.
Під час вищевказаного ДТП та внаслідок неправомірних дій відповідача, велосипед, на якому рухався ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень, через що є непридатним для експлуатації. Вартість велосипеда складала 3599 грн.
Постановами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/6020/20 та №495/6008/20 відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Отже, протиправними діями відповідача завдана матеріальна шкода позивачу у сумі вартості велосипеду 3599 грн., яка підлягає стягненню за рахунок відповідача.

Крім того неправомірними діями відповідача малолітньому ОСОБА_2 була завдана моральна шкода, яку він зазнав у зв`язку із пошкодженням свого майна, а також отриманням психологічних та душевних страждань внаслідок ДТП, для реабілітації яких дитині довелося відвідувати психолога та вживати заспокійливі медичні препарати. Враховуючи вищевикладене, відповідач має відшкодувати позивачу моральну шкоду, яку остання оцінила в 15 000 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.11.2020 року відкрите провадження по справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2021 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Відповідач у встановлений законом строк відзиву до суду не подав, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Позивач надав до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи здійснити у її відсутності, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Справа підлягає розгляду в заочному порядку у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з діючим законодавством участь малолітніх осіб як суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин не допускається, їх права захищаються в суді виключно законними представниками. ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , а отже законним представником останнього та наділена правом представляти його інтереси у суді.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/6008/20 встановлено, що 12.09.2020 року о 16.00 год. по вул. Портовій, 15, в м. Білгород-Дністровському Одеської області ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ГАЗ 2417, д/н НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста. В результаті ДТП транспортний засіб та велосипед отримали механічні пошкодження. ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили.

Також Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/6020/20 було встановлено, що 12.09.2020 року о 16.00 год. ОСОБА_3 по вул. Парковій у м. Білгород-Дністровському Одеської області, біля будинку №115, керуючи автомобілем марки ГАЗ 2417 д/н НОМЕР_1 , не надав перевагу у русі велосипедисту, який рухався з правого боку, внаслідок чого скоїв наїзд на нього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль та велосипедист отримали механічні пошкодження. Після ДТП ОСОБА_3 покинув місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10 «А» ПДР. ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипед позивача отримав механічні пошкодження. Вартість велосипеда при покупці складала 3599 грн., що підтверджується копією чека (а.с. 12).

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, можна зробити висновок про те, що наявні підстави для цивільної відповідальності ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки ГАЗ 2417 д/н НОМЕР_1 на відповідній правовій підставі та здійснив зіткнення з велосипедом позивача.

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК, крім того, відповідні роз`яснення надано в постанові Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого.

Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або зниження нематеріальних благ (рівня життя, здоров`я тощо).

Ч.1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Згідно з роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача повної вартості велосипеду в розмірі 3599 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити наступне.

На підставі ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П.2 ч. 3 цієї статті вказує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 3 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Позивач наголошує на тому, що окрім матеріальної шкоди, йому завдано моральної шкоди, яку він зазнав у зв`язку із пошкодженням свого майна, а також отриманням психологічних та душевних страждань внаслідок ДТП.

ОСОБА_2 після ДТП був сильно наляканий, не міг спокійно спати вночі через спогади про ДТП та страх можливого повторення подій.

З метою усунення негативних спогадів, страхів ОСОБА_2 був змушений відвідувати психолога, що підтверджується характеристикою, наданою директором Білгород-Дністровської ЗОШ №1 від 29.10.2020 року, наданої за результатами роботи дитини з психологом (а.с.13). Також лікарем педіатром Білгород-Дністровської дитячої поліклініки ОСОБА_2 було призначене лікування на 2 тижні для стабілізації нервового стану та додатково рекомендована консультація психолога (а.с.14).

За таких обставин, завдану моральну шкоду позивач оцінив у 15 000 гривень.

Зважаючи на обставини справи та надані суду докази, суд приходить до висновку про достовірність та обґрунтованість доводів та вимог позивача щодо заподіяння йому моральних страждань неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 , в результаті скоєння останнім дорожньо-транспортної пригоди. Однак визначену позивачем суму завданої моральної шкоди у розмірі 15000 грн. суд вважає завищеною та, виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає, що 7000 грн. є достатнім розміром для відшкодування заподіяної відповідачем позивачу моральної шкоди.

Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, знайшли своє підтвердження у суді і ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 89, 133, 141, 263, 265, 267, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 3599 грн.

Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) завдану моральну шкоду у розмірі 7000 грн.

Стягнути зі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Боярський