Справа № 930/583/21
Провадження №2/930/415/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Царапори О.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства комерційного банку «Приватбанк», представника позивача Кіріченка Віталія Михайловича до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції позивача.

11.08.2015 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н і відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування- АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або іншим стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Відповідачу надано у користування кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 14100.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, тоді як позичальник не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

На дату смерті заборгованість позичальника становить 15036 гриень 86 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту (в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту). Оскільки позичальником кредитні зобов`язання не виконані, позивач вважає, що сума боргу підлягає примусовому стягненню зі спадкоємця, оскільки ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкоємцем, яким є його син ОСОБА_1 .

На виконання вимог ч. 3 ст. 1281 ЦК України, позивачем 21.07. 2020 року була направлена претензія кредитора до нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори та і як зазначає позивач, що згідно з отриманої відповіді вбачається, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ ПРИВАТБАНК.

При цьому, позивач зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Позивачем до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано зі сторони відповідача.

За вказаних обставин позивач звернувся до відповідача з позовом у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подавав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі суду від 12.03.2021 року.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

Представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кіріченко В.М., що діє за довіреністю № 3013-К-Н-О від 10.08.2020 року (а.с.88), разом з позовною заявою надіслано до суду клопотання, в якому останній просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.3).

Одночасно з позовом представником позивача подано клопотання про витребування доказів, яке задоволене судом.

Відповідач ОСОБА_1 заяв і клопотань, повязаних із розглядом справи, до суду не подавав.

Процесуальні дії у справі

Відповідно до ухвали суду від 12.03.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця та відкрито провадження у справі, розгляд цивільноїсправи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 23.12.2020 року без повідомлення (виклику) учасників справи.

Судом 11.03.2021 року здійснювався запит до відділу УДМС України у Вінницькій області з метою встановлення місця проживання відповідача.

Згідно отриманої відповіді з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Вінницькій області відповідач ОСОБА_1 за вказаною у позові адресою не значиться.

Ухвалою суду від 14.04.2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено.

Суд витребовував з Центру надання адміністративних послуг Немирівської міської ради (місце знаходження: 22800, м. Немирів, вул. Соборна, 26) належним чином завірену копію довідки про склад сім`ї та реєстрацію осіб, які проживали однією сімєю станом на дату смерті ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також суд витребовував з Немирівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалу суду від 12.03.2021 року разом з копією позовної заяви, додатками до неї та судовою повісткою було направлено на адресу відповідача зазначену у позові

Згідно зворотного поштового повідомлення вбачається, що відповідач ОСОБА_1 22.04.2021 року отримав поштову кореспонденцію, що підтверджується його підписом у зворотному поштовому повідомленні.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подавав.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб.

За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України).

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Судом установлено, що 11.08.2015 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК , правонаступником якого є АТ КБ ПРИВАТБАНК та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Пам`яткою клієнта , Умовами та правилами надання банківських послуг , а також Тарифами , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Чуківської сільської ради Немирівського району Вінницької області 08.06.2018 року (а.с.78).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.06.2018 року, станом на дату смерті у ОСОБА_2 виникла заборгованість перед АК КБ ПРИВАТ БАНК у розмірі 15036,86 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту (в тому числі заборгованості за простроченим тілом кредиту) ( а.с. 13-19).

10.06. 2020 року позивачем направлено на адресу державного нотаріуса Немирівського районного нотаріального округу Кнап Л.П. претензію кредитора № SAMDNWFC7 від 10.06 2020 року, у якій АТ КБ ПРИВАТБАНК просив повідомити про заведення спадкової справи після смерті боржника, про включення кредиторських вимог банку в спадкову масу, вказуючи про необхідність повідомлення спадкоємців про наявність заборгованості перед банком в сумі 17286,86 гривень та просив надати інформацію про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття, видачу свідоцтв про право на спадщину, а також надати відомості про спадкоємців (а.с.80).

Листом від 14.07. 2020 року № 719/01-16 державний нотаріус Немирівського районного нотаріального округу Кнап Л.П. повідомила позивача про те, що претензія була розглянута, однак перенаправлена за належністю до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, останнім місцем проживання померлої особи.

З даних паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Немрівським РВ УМВС України у Вінницькій області 07.12.1995 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: с. Перепеличчя Немирівський район Вінницька область (а.с.75-76). Однак, судом було встановлено, що спадкоємці за заначеною адресою станом на день смерті ОСОБА_2 не проживали.

Судом було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з Центру надання адміністративних послуг Немирівської міської ради належним чином завірену копію довідки про склад сім`ї та реєстрацію осіб, які проживали однією сімєю станом на дату смерті ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно отриманої відповіді ОСОБА_2 на день своєї смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . До складу його сімї входили: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом також було задоволено вимогу позивача про витребування з Немирівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно отриманої відповіді державний нотаріус повідомляє, що спадкова справа щодо майна померлого не заводилася, а тому увагу суду звертають на те, що може бути заведена спадкова справа у іншого нотаріуса на території Немирівського нотаріального округу Вінницької області.

18.09.2020 року позивачем направлено на адресу ОСОБА_1 лист-претензію №SAMDNWNC97 від 18.09.2020 року, у яких позивач просить сплатити борг у розмірі 16036,86 гривні. Однак, жодних дій відповідачем виконано не було.

Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань по задоволенню вимог кредитора, звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) щодо договірних правовідносин та спадкування, а правовідносини, що виникли між банком і боржником, який помер, після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, що вирішуються в порядку положень ст. 1282 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до змісту ст.ст. 526, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ч. 1 ст. 1282 ЦК України).

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку, визначеному ст. 1282 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Як визначено ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Згідно принципу диспозитивності, визначеному у ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Приймаючи до уваги положення наведених норм, суд зазначає, що при вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи.

За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки позичальник ОСОБА_2 помер, то відповідати перед позивачем на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна одержаного у спадщину.

Згідно п.п. 2.1 п. 2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Відповідно вимог п. 8.9 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 року №3253/5, у журналі реєстрації вхідних документів підлягають реєстрації: заяви про прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів, повідомлення про накладення заборони відчуження нерухомого майна, повідомлення суду і слідчих органів про накладення арешту та інші, якщо вони надійшли поштою або подані нотаріусу кур`єром до дня вчинення нотаріальної дії, заяви батьків про надання згоди неповнолітній дитині на відчуження майна, заява одного з подружжя про згоду на розпорядження майном, заява від співвласника про відмову від переважного права купівлі частки в праві спільної часткової власності, заяви про скасування заповіту або довіреності тощо, незалежно від того, чи були вони подані нотаріусу особисто або повіреною особою, кур`єром, чи надійшли поштою.

Отже, виходячи із змісту статті 1281 Цивільного кодексу України та вищенаведених норм, які регулюють діяльність нотаріуса, - претензії кредитора визначені однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи, тому правомірним слід вважати, що законодавством допускаються два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: безпосередньо до спадкоємців; опосередковано, через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

На вимогу позивача за його клопотанням судом витребовувалася спадкова справа, яка як сам заначає позивач у своєму позові була заведена на підставі претензії кредитора надісланої державному нотаріусу Немирівського нотаріального коругу ОСОБА_4 .. Однак, згідно відповіді наданої нотаріусом позивачу після розгляду його претензії нотаріус вказує на те, що претензія була перенаправлена за належністю до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а також позивачу було рекомендовано звернутися до нотаріуса за місцем його знаходження для отримання витягу із спадкового реєстру та інформації щодо майна. Однак, позивач не долучив до матеріалів позову витяг із спадкового реєстру і матеріали позову не містять доказів його звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини куди була перенаправлена претензія.

Судом неможливо було витребувати копію спадкової справи заведеної щодо майна померлого ОСОБА_2 , оскільки державним нотаріусом була надана відповідь, що спадкова справа після смерті останнього не заводилася, і відповідно ніхто із спадкоємців до Де Державного нотаріуса Немирівського нотаріального округу не звертався.

Звертаючись із позовом до ОСОБА_1 позивач мав довести, що спадкоємцем майна є саме відповідач.

Всупереч свого процесуального обов`язку, позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, оскільки матеріали справи не містять жодних відомостей щодо наявності та складу майна, одержаного відповідачем у спадщину та вартості такого майна

Позивач в своїй позовній заяві як на підставу для задоволення позову посилається на те, що спадкоємцем у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де зазначені однакові адреси.

Однак, на переконання суду, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем та прийняв після померлого спадщину. Окільки, як вбачається з довідки Чуківської сільської ради від 16 квітня 2021 року за АДРЕСА_2 станом на день смерті ОСОБА_2 , окрім сина ОСОБА_1 проживала ще й дружина покійного ОСОБА_3 , яка теж є спадкоємцем згідно закону та має право на спадкове майно..

При цьому посилання позивача на ті обставини, що так як відповідачем не подана заява про відмову від прийняття спадщини, тому він є таким, що прийняв спадщину, і має відповідати за кредитним зобов`язанням спадкодавця, судом відхиляються, так як вони є безпідставними та необґрунтованими, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин.

Таким чином, позивачем не доведено факту, що саме відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті позичальника ОСОБА_2 , та не надано доказів фактичного прийняття відповідачем спадщини після смерті позичальника.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцем має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Як було зазначено вище, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість, не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця будь-якого спадкового майна, яке б входило до складу спадкової маси після померлого ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, його переліку та вартості, що унеможливлює стягнення, оскільки, як уже зазначалось, спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Клопотання про витребування таких доказів позивач суду не заявляв.

Всупереч свого процесуального обов`язку, позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно.

Оскільки матеріали справи не містять жодних відомостей щодо наявності та складу майна, одержаного відповідачем у спадщину, вартості такого майна, клопотання про витребування таких доказів суду не заявлялось, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Розподіл судових витрат

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача та відповідачами не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 43, 49, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 280, 354 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 611, 625, 1054, 1216, 1218, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Акціонерного Товариства комерційного банку «Приватбанк», представника позивача Кіріченка Віталія Михайловича до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Немирівський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя: О.П. Царапора