Дата документу 21.04.2021
Справа № 320/6762/19
Провадження №2/937/123/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2021 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Бахаєва І.М.
за участі секретаря судового засідання - Фурсової Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
В серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу, згідно розписки від 19 червня 2019 року, у розмірі 65 400 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 274 грн. 14 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.
Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 19.06.2019 він надав у борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 65 400 грн., які відповідач зобов`язався повернути йому до 25.06.2019. Проте, відповідач ОСОБА_2 не виконав свої боргові зобов`язання, станом на 15.08.2019 борг не повернув. У зв`язку із несвоєчасним поверненням боргу позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання за період 26.06.2019 по 15.08.2019, що складає 274,14 грн. Зазначене вище стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності представника - адвоката Матієвої Я.С., на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, судова повістка надсилалася йому за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 . Проте до суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення з причин «немає вдома». Відповідач про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
19 червня 2019 року позичальник - відповідач по справі ОСОБА_2 взяв у борг у позивача по справі ОСОБА_1 гроші у сумі 65 400 грн., які зобов`язався повернути до 25 червня 2019 року. Факт укладення сторонами договору позики підтверджується оригіналом розписки від 19 червня 2019 року /а.с.42/.
Також вказаною розпискою відповідачем ОСОБА_2 засвідчено, що гроші були отримані ним у повному обсязі.
Всупереч умов договору позики відповідач ОСОБА_2 не повернув суму боргу у встановлений термін, а саме до 25 червня 2019 року включно, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених Цивільним кодексом, а саме: з договорів та інших правочинів.
У силу ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 627 ЦПК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 виконав свої зобов`язання за договором позики від 19.06.2019 та повернув грошові кошти.
Таким чином відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики від 19.06.2019 та не повернув отримані ним в якості позики гроші, чим порушив умови договору, що в свою чергу призвело до неналежного виконання передбаченого ст. 526 ЦК України обов`язку та настання відповідних правових наслідків для позичальника.
Факт невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання згідно договору позики від 19.06.2019 доведено.
Відповідно до загального правила на кредитора (позикодавця) покладається обов`язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець, як кредитор, повинен видати позичальнику розписку в отриманні виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ. Згідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду був сплачений судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., що підтверджується доданою до матеріалів справи квитанцією/а.с.1/, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 18, 141, 223, 247, 258, 264, 265, 268, 280, 352-356 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 526, 530, 543 ЦК України, Постановою від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц Великої Палати Верховного Суду, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Повні дані учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ