Справа № 681/483/21
УХВАЛА

"05" травня 2021 р. м. Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Дідек М.Б.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Полонської місткої ради об"єднаної територіальної громади, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання правовстановлюючих документів недійсними, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просила скасувати рішення сесії Полонської міської ради від 18.09.2015 року №20. Визнати недійсним державний акт на право вланості на земельну ділянку серії ЯГ № 412131 від 22.11.2006року виданого на імя ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим № :01:005:0730.

Також разом з цивільним позовом ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, та надала копію виписки від 05.04. 2021 року з Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу, згідно якої сума його доходу за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року складає 11980грн. 92 коп., відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників ДФС України з якої сума доходу за період 01.01.2020 року по 31.12.2020 року складає 13340грн.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 вищезазначеного Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (пункт 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Kreuz v. Poland»).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Як вбачається з долученої до клопотання відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України сума виплачених доходів за 2020 рік ОСОБА_1 становить 13340грн. Крім того, з копії виписки від 05.04.2021 року з Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу, згідно якої сума доходу ОСОБА_1 зазначено отримання доходів з 1999 року по 2009 рік, а не річний дохід за попередній рік, хоча позивачка є особою, яка досягла пенсійного віку.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що за 2020 рік позивачем не було отримано доходів з інших джерел заявником до клопотання не долучено.

З урахуванням пункту 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» доказами, які підтверджують майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи, можуть бути, наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо.

В той же час слід зазначити, що виписка з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків не підтверджує дійсний, реальний майновий стан позивача та не може бути визнано судом як достатній доказ тяжкого майнового стану позивача.

Таким чином, зазначені у клопотанні обставини, не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки вона не надала доказів на підтвердження того, що її майновий стан на день звернення з цивільним позовом перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі, тому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач заявив три позовні вимоги немайнового характеру.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Водночас, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 2270 грн.

Таким чином за три вимоги немайнового характеру позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір у сумі 2724 грн. (908+908+908=2724).

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 2724 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Полонської місткої ради об"єднаної територіальної громади, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання правовстановлюючих документів недійсними - залишити без руху і надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Дідек М.Б.

.