Справа № 487/4873/20
Провадження № 2/487/498/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., секретаря Тітова А.О., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представників відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Миколаєві заяву представника позивача адвоката Коби В.Б. про забезпечення позову та заяву представника відповідача адвоката Немерцалової С.В. про зустрічне забезпечення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

31.08.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її користь заборгованість за договором позики від 07.03.2018 року у загальному розмірі 377906,79 доларів США, з яких: 370000 доларів США заборгованість за договором позики; 1581,32 доларів США три відсотки річних; 6325,47 доларів США пеня за прострочення сплати основної заборгованості та судовий збір у розмірі 10510,00 грн..

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07.03.2018 року між нею та ОСОБА_5 , в присутності двох свідків, було укладено договір позики, відповідно до якого вона надала останньому грошову позику у розмірі 370000 доларів США, яку останній зобов`язувався повернути в повному розмірі до 01.07.2020 року. Місцем виконання договору зазначено АДРЕСА_1 .

Крім того, позивач зазначила, що договір позики укладав і грошові кошти отримував ОСОБА_5 , однак це було в період шлюбу з ОСОБА_6 , яка є його дружиною, і яка була повністю обізнана стосовно укладення такого договору, а отже, зазначений договір укладено в інтересах сім`ї, а грошові кошти, одержані за договором, використані також в інтересах сім`ї. Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є солідарними відповідачами (боржниками) за договором позики від 07.03.2018 року. До теперішнього часу відповідачі свої зобов`язання за договором не виконали, на зв`язок не виходять, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 01.09.2020 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадженні у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.09.2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в межах ціни позову в розмірі 10324413,50 грн., та заборонено його відчуження.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.11.2020 року зазначену вище ухвалу суду першої інстанції змінено, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: квартиру загальною площею 68 кв.м, розташовану в АДРЕСА_2 , зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1 та ОСОБА_6 , а саме: земельну ділянку площею 0.0325 га з кадастровим номером :04:023:0015 для ведення особистого селянського господарства зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 103; житловий будинок, розташований в АДРЕСА_3 зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 103; земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_3 , зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 103; квартиру загальною площею 77,7 кв.м., розташовану в АДРЕСА_4 , зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 000; 1/2 частину нежитлових приміщень, розташованих в житловому будинку літ. А-6, загальною площею 134.4 кв.м, в АДРЕСА_5 , зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 01; квартиру загальною площею 30.7 кв.м, розташовану в АДРЕСА_6 , зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 01; квартиру загальною площею 48.2 кв.м, розташовану в АДРЕСА_7 , зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 3291179. Зобов`язано ОСОБА_1 в порядку зустрічного забезпечення протягом 10 днів з дня постановлення даної ухвали внести на депозитний рахунок Миколаївського апеляційного суду грошові кошти у розмірі 6580150 грн. та надати суду першої інстанції, який розглядає дану справу документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Ухвалою суду від 29.12.2020 року вжиті заходи забезпечення позову зазначені в ухвалі Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.09.2020 року, яка змінена постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.11.2020 року скасовані, знято арешт з майна та скасовані заходи зустрічного забезпечення.

22.02.2021 року представник позивача адвокат Коба В.Б. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики шляхом заборони відчуження відповідачу ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_8 , зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1, відповідачу ОСОБА_6 : земельної ділянки площею 0.0325 га з кадастровим номером :04:023:0015 для ведення особистого селянського господарства зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 103; житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_3 зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 103; земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_3 , зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 103; квартири загальною площею 77,7 кв.м., розташованої в АДРЕСА_4 , зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 000; 1/2 частини нежитлових приміщень, розташованих в житловому будинку літ.А-6, загальною площею 134.4 кв.м, в АДРЕСА_5 , зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 01. Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, проводити реєстраційні дії відносно нерухомого майна у відповідності до переліку, зазначеному в пункті 2 резолютивної частини цієї заяви, що належить відповідачам ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Крім того, 17.03.2021 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Немерцалової С.В. про зустрічне забезпечення, в якій вона просила застосувати заходи зустрічного забезпечення позову до позивача ОСОБА_1 та зобов`язати її внести на депозитний рахунок суду в розмірі 6580150,00 грн..

У судовому засіданні позивач та її представник заяву про забезпечення позову підтримали, просили про її задоволення. Проти задоволення заяви про зустрічне забезпечення заперечували, в зв`язку з її необгрунтованістю .

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення прав відповідачів щодо реалізації ними своїх майнових прав у разі накладення арешту. При цьому заяву про зустрічне забезпечення підтримали.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, прийшов до наступного.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Оскільки предметом спору є стягнення боргу, розмір якого на день звернення з позовом становив 9731000 грн., вбачається, що такий вид забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії відносно належного на праві власності відповідачам майна, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки майно, відносно якого буде заборонено вчиняти певні дії, фактично перебуватиме у володінні власників, а обмежуватиметься лише можливість відчужувати його.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові ВП ВС від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18.

Що стосується заяви представника відповідача про зустрічне забезпечення, слід зазначити, що відповідно ч.ч.1,2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Частиною 3 ст.154 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідачів як власників майна та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, з урахуванням відсутності доказів завдання відповідачам збитків унаслідок заборони вчиняти певні дії відносно майна, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про зустрічне забезпечення.

Сам лише факт того, що позивач намагається вивести майно зі своєї власності, на що посилається представник відповідача у заяві, без встановлення обставин, які свідчать про можливе заподіяння збитків відповідачу забезпеченням позову, не є підставою для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 151-153,154, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коби В.Б. про забезпечення позову - задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики шляхом заборони відчуження відповідачу ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_8 , зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1, відповідачу ОСОБА_6 : земельної ділянки площею 0.0325 га з кадастровим номером :04:023:0015 для ведення особистого селянського господарства зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 103; житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_3 зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 103; земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_3 , зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 103; квартири загальною площею 77,7 кв.м., розташованої в АДРЕСА_4 , зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 000; 1/2 частини нежитлових приміщень, розташованих в житловому будинку літ.А-6, загальною площею 134.4 кв.м, в АДРЕСА_5 , зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 01.

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав проводити реєстраційні дії відносно зазначеного нерухомого майна.

В задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Немерцалової С.В. про зустрічне забезпечення - відмовити.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвалу може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя І.В.Боброва