Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

07 травня 2021 року

м. Шаргород

справа №152/1277/20

провадження №2 /152/151/21

Шаргородський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Соколовської Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву судді Соколовської Т.О. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

06.05.2021, в порядку ст.14 ЦПК України в провадження судді Соколовської Т.О. передано цивільну справу №152/1277/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Суддею ОСОБА_3 06.05.2021 подана заява про самовідвід, відповідно до п. 5. ч. 1ст. 36 ЦПК України, у зв`язку з тим, що відповідачем у вказаному позові є ОСОБА_2 , який довгий час був її сусідом, з яким вона підтримує дружні стосунки, з часу виїзду його за межі України, спілкується з ним у телефонному режимі, що може викликати суб`єктивні сумніви у сторін в неупередженості та об`єктивності судді.

Відповідно до вимог ч.8 ст.40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заява про самовідвід судді підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Підстави для відводу судді визначені в ч.1 ст.36 ЦПК України, зокрема, суддя підлягає відводу, якщо: 5) є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з вимогами ч.2 ст.40 ЦПК України, суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19.05.2006, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, визнається, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Заява судді Соколовської Т.О. про самовідвід від 06.05.2021 та висловлені нею доводи у ній, ґрунтуються на вимогах національного законодавства та узгоджуються із правовими висновками, викладеними в рішеннях ЄСПЛ.

Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п. 38). У п. 97 рішення по справі "Фельдман проти України" від 08 квітня 2010 року Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Таким чином, оцінивши мотиви заявленого самовідводу та приймаючи до уваги практику розгляду справ Європейським судом з прав людини з означених питань, з метою виключення будь яких сумнівів у безсторонності суду та дотримання права на справедливий суд в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку, що наведені підстави самовідводу є об`єктивно обґрунтованими, відповідно заява про самовідвід судді Соколовської Т.О. підлягає задоволенню, з підстав, вказаних у п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, ст.ст. 3, 10, 15 Кодексу суддівської етики, Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19.05.2006, що схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, ст.ст. 36, 39, 40, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву судді Соколовської Т.О. про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Соколовську Т.О. від участі в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Передати цивільну справу №152/1277/20 (провадження № 2/152/151/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів до канцелярії Шаргородського районного суду для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шаргородського районного суду Вінницької області в порядку, передбаченому ч. 3 ст.14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена та підписана суддею 07.05.2021.

Головуючий суддя Т.О.Соколовська