Справа № 344/4213/21
Провадження № 2/344/2363/21
У Х В А Л А

12 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Дементьєвої А.О.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Калиній Ю.В.

представника відповідача адвоката Щадей Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошової компенсації та поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

11 травня 2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про поділ спільного майна подружжя. Позивач за зустрічним позовом у позовній заяві просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі у зв`язку з тим, що на її утриманні перебуває донька ОСОБА_3 , яка є студенткою, а відповідач, вигнавши їх з будинку, відмовляється виділяти будь-які кошти на утримання та навчання доньки.

У судовому засіданні представник відповідача просила відстрочити сплату судового збору та прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом.

Представник відповідача та відповідач просили не відстрочувати сплату судового збору, оскільки позивач за зустрічним позовом працює.

Вислухавши сторони, розглянувши дане клопотання про відстрочення від сплати судового збору суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

У частині першій статті 136 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Як вказано у пункті 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відтак, статтею 8 Закону України Про судовий збір встановлений виключний перелік умов, за яких позивачу може бути відстрочено чи розстрочено сплату судового збору, зменшено або звільнено від його сплати.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя в цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.ст. 133, 136 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 136 Цивільного процесуального кодексу України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За відсутності першорядної підстави для звільнення від сплати судового збору, другорядні підстави (такі як предмет позову) не можуть братися до уваги.

З урахуванням вимог статті 136 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 136 Цивільного процесуального кодексу України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивач у своїй заяві посилається на відсутність фінансової можливості сплатити судовий збір, проте не надає жодних належних та допустимих доказів про це.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відстрочення від сплати судового збору.

Нормами статей 175-177 Цивільного процесуального кодексу України встановлені вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Згідно частини четвертої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позовній заяві зазначає ціну позову у розмірі 834 200,00 грн, проте документ про сплату судового збору до матеріалів позову не додано.

У відповідності до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір, розмір якого становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 908,00 грн, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому суддя вважає, що судовий збір не сплачений у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до частин першої-другої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин вважаю, що зустрічну позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 133, 136, 175-177, 185, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мелещенко Л.В.