ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/617/21
Провадження №2/477/566/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Дячок Л.С.,

у судовому засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично успадкувала це майно після смерті ОСОБА_3 , але не переоформила на своє ім`я в нотаріальному порядку.

В обґрунтування позову позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка заповідала дочці все належне їй майно. Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 успадкувала зазначений будинок після смерті своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак спадкові права не оформила.

У визначений законом строк позивач звернулась до приватного нотаріуса Реукової Н.А., однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю правоустановлююючого документу на спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду.

Позивач надала суду заяву у якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій відповідачем позовні вимоги визнано повністю та зазначено про розгляд справи за відсутності представника.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Відповідно до Розпорядження № 197-р від 21 травня 2016 року Миколаївської обласної державної адміністрації "Про перейменування об`єктів топоніміки та демонтажу пам`ятників та пам`ятних знаків" АДРЕСА_1 Вітовського району Миколаївської області перейменовано на АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.08.2012 року, виданого виконкомом Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.14).

Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області № 1-198 від 01.03.2021 року померла ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 25.06.1974 року (а.с.10). Після реєстрації шлюбу 26.01.1991 року позивачкою змінено прізвище з " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.11).

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею померлої ОСОБА_2 за заповітом, складеним 22.08.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_2 заповідала все належне їй майно своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.50).

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1269 ЦПК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом письмової відмови приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукової Н.А. у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок. Зокрема, підставою відмови зазначено не надання правовстановлюючого документу щодо спадкового майна на ім`я спадкодавця (а.с.38).

Відповідно до п.4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_2 прийняла зазначений житловий будинок у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданої Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 25.05.1991 року (а.с.13).

Відповідно до копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №9 від 18.11.2014 року, ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_2 (а.с.15). Після реєстрації шлюбу 11.08.1973 року ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2

Згідно статті 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо вiн фактично вступив в управлiння або володiння спадковим майном та якщо він звернувся до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як слідує з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №64384706 від 16.04.2021 року спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заводилась (а.с.44).

Згідно довідки Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №1718, виданої 01.12.2014 року, на день відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 з нею була зареєстрована донька ОСОБА_2 (а.с.12).

Оскільки після смерті ОСОБА_6 ніхто з заявою про прийняття спадщини не звертався та на день її смерті з нею була зареєстрована її дочка ОСОБА_2 , суд вважає доведеним, що вона була єдиним спадкоємцем за законом майна померлої, яка прийняла спадщину.

В свою чергу належність ОСОБА_6 спірного житлового будинку підтверджується змістом погосподарської книги, в якій ОСОБА_6 вказана як голова домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

За даними технічного паспорту вказаного житлового будинку, останній з господарськими будовами та спорудами споруджено у 1975 році (а.с. 23).

Згідно відомостей КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності щодо спірного майна станом на 28.12.2012 року не зареєстровано (а.с. 24).

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу.

Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року право власності на жилий будинок підтверджувалось саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами.

Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час набуття ОСОБА_6 у власність вказаного житлового будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

За такого суд дійшов висновку, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_6 , після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до ст.549 ЦК УРСР(1963 року) зазначене нерухоме майно фактично прийняла у спадщину спадкоємець за законом її дочка ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 право власності на житловий будинок не оформила, однак, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що зазначений спірний будинок входить до складу її спадкового майна.

Стосовно визнання відповідачем позову, то відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання відповідачем даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті матері - ОСОБА_2 , та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України її право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спірне майно, суд приходить до переконання, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично успадкувала зазначене майно після смерті ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М.Семенова