Справа № 702/105/21
Провадження № 2/702/131/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2021 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Махомети І.С.

учасники справи - не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання рішення, виписки з рішення та довідки Лукашівської сільської ради недійсними,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання рішення, виписки з рішення та довідки Лукашівської сільської ради недійсними.

Підставою для звернення з позовом вважає те, що згідно заяви від 05.09.1995 йому була виділена рішенням виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області № 27 від 19.10.1995, присадибна земельна ділянка під будівництво житлового будинку і господарських споруд.

Приватизація виділеної йому земельної ділянки була здійснена на підставі декрету КМ України № 15 - 92 від 26.02.1992.

Даний факт був зафіксований шляхом відкриття відомостей на його ім`я у земельно - шнуровій (погосподарській) книзі Лукашівської сільської ради, з подальшим виготовленням і врученням (видачею) держакта.

Вищенаведене підтверджується копією довідки із вих. № 129 від 29.04.2009, яка ніким не спростована і не скасована.

Державний акт на право приватної власності на присадибну земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої по АДРЕСА_1 на його численні звернення, до цього часу ним не отриманий.

Невідомо коли і хто звернувся до сесії Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про надання у приватну власність земельної ділянки, про її площу та місцезнаходження при цьому також не повідомив.

За неіснуючим зверненням 7 - ма сесія 23 - го скликання Лукашівської сільської ради рішенням за № 7 - 3 від 22.01.2000 виділила у приватну власність земельну ділянку площею 0,40 га, не вказавши при цьому її статус, не вказавши її місце розташування, не вказавши повністю ім`я та по батькові особи, якій виділена дана земельна ділянка.

Невстановлена ніким особа, яка звернулась до начальника відділу земельних ресурсів Монастирищенського району Головка В.В. від імені ОСОБА_2 просить виготовити технічну документацію на отримання державного акту на землю, зазначену як свою, площею 0,42 га, яка розташована по АДРЕСА_2 .

Згідно технічного завдання: підставою для виконання робіт є виписка із рішення Лукашівської сільської ради, довідка про площу земельної ділянки та заява замовника.

На основі цих та інших документів був виданий ОСОБА_2 державний акт серії ЧР за № 12-16-1114 від 27.01.199_.

По межі, що розділяє земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_3 , ним були забетоновані 14 металевих стовпчиків, які були вирвані через те, що нібито були встановлені на приватизованій ОСОБА_2 земельній ділянці. По цій же причині був здійснений спил дерева, що росло на відстані 1,5 м від межі на його земельній ділянці.

Через відмову сім`ї ОСОБА_4 пред`явити акт прийому - передачі межових знаків на зберігання або показати їх внатурі виник спір, який порушує його права та інтереси.

Монастирищенська міська рада відмовилась врегулювати спір, що стало підставою для звернення до суду.

При цьому, зазначає, що у рішенні № 7 - 3 від 22.01.2000 мова йде про ОСОБА_2 та площу розміром, а у виписці з рішення, яка мала бути копією від 13.03.2000 мова йде про ОСОБА_4 , що проживає по АДРЕСА_2 про те, що згідно рішення № 7 - 3 від 22.01.2000 йому виділена земельна ділянка площею 0,42 га.

Довідка з вих № 92 повністю дублює виписку з рішення, що суперечить самому рішенню за № 7 - 3 від 22.01.2000, «дійсність» якого спростовується листом Лукашівської сільської голови з вих № 210 від 25.11.2020, в якому йдеться про те, що у розпорядженні виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області відсутня будь - яка задокументована інформація про юридичну адресу земельної ділянки, виділеної за рішенням сільської ради № 7 - 3 від 22.01.2000 та повне прізвище, ім`я та по батькові особи, якій виділена земельна ділянка. А тому уточнити юридичну адресу виділеної земельної ділянки за рішенням Лукашівської сільської ради № 7 - 3 від 22.01.2000 вказавши повністю прізвище, ім`я та по батькові не має можливості.

Просить визнати рішення 7 - ої сесії 23 - го скликання Лукашівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області за № 7-3 від 22.01.2000, виписку із рішення Лукашівської сільської ради за № 7 - 3 від 22.01.2000, виданої 13.03.2000 та довідку з вих № 92 від 13.03.2000 недійсними і такими, що не створюють юридичних підстав для видачі державного акта серії ЧР № 12-16-1114 від 27.01.199- ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 24.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.04.2021 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 20.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до заяви від 15.03.2021 просить справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Монастирищенської міської ради не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. Клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не подавав.

В судове засідання третя особа ОСОБА_2 не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. Клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не подавав.

В судове засідання представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_5 не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. 12.05.2021 подав до суду клопотання, відповідно до якого просить справу розглядати без його участі та участі ОСОБА_2 . Проти позову заперечує повністю, у зв`язку з його безпідставністю. В разі висновку суду про наявність підстав для задоволення позову, просить застосувати строк позовної давності.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явилась. Про дату, час та місце судового засідання повідомлена в установленому законом порядку. Клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не подавала.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи, що не з`явилися, на підставі письмових доказів, поданих сторонами.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно рішення Лукашівської сільської ради № 7 - 3 від 22.01.2000 «Про розгляд заяв громадян» було розглянуто заяву ОСОБА_2 , відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України та ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та вирішено передати ОСОБА_2 в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га (а.с. 7).

Відповідно до виписки із рішення № 7-3 від 22.01.2020 ОСОБА_2 , що проживає по АДРЕСА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,42 га, в тому числі ріллі 0,23 га, багаторічних насаджень 0,19 га. Виписка із рішення датована 13.03.2000 (а.с.9).

Згідно з довідкою № 92, виданою 13.03.2000 виконкомом Лукашівської сільської ради народних депутатів ОСОБА_2 , що за ним рахується 0,42 га земель, в тому числі: ріллі 0,23 га, багаторічних насаджень 0,19 га, в земельнокадастровій книзі згідно з рішенням виконкому Лукашівської сільської ради народних депутатів № 7/3 від 22.01.2000 (а.с. 9 зворотна сторона).

Відповідно до ст. 12 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) земельні відносини в Україні регулюються цим Кодексом та іншими актами законодавства України і Республіки Крим, що видаються відповідно до нього.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 152 Земельного кодексу України (в редакції 2001 року) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України (в редакції 2001 року) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно змісту позовної заяви оскаржувані позивачем рішення порушують його права та інтереси тим, що по межі, що розділяє земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_3 , ним були забетоновані 14 металевих стовпчиків, які були вирвані через те, що нібито були встановлені на приватизованій земельній ділянці ОСОБА_2 . По цій же причині було здійснене спилювання дерева, що росло на відстані 1,5 м від межі на його земельній ділянці та через відмову сім`ї ОСОБА_4 пред`явити акт прийому - передачі межових знаків на зберігання або показати їх внатурі.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, чим саме конкретно оспорюванні рішення порушують його права, саме як власника або користувача суміжної земельної ділянки (так як згідно змісту позовної заяви позивач державний акт на право приватної власності на присадибну земельну ділянку не отримав) щодо відмови сім`ї ОСОБА_4 надати чи пред`явити внатурі акт прийому - передачі межових знаків на зберігання та щодо дій, які полягають у вириванні металевих стовпчиків, спилюванні дерева.

Згідно змісту позовної заяви позивач просить визнати рішення № 7 - 3 від 22.01.2000 недійсним з підстав, що невідомо коли і хто звернувся до сесії сільської ради про надання у приватну власність земельної ділянки, у даному рішенні не зазначено статус земельної ділянки, не вказано її місцезнаходження, та не вказано повністю ім`я та по батькові особи, якій виділена земельна ділянка. Суд вважає, що дані обставини не можуть бути самостійними підставами для задоволення позову та виходить із наступного.

Згідно змісту виписки із рішення № 7-3 земельна ділянка по АДРЕСА_2 передавалась у приватну власність ОСОБА_2 на підставі Декрету кабінету Міністрів України від 25.12.1995 № 15 - 92 та заяви ОСОБА_4 .

Відповідно до п.1 Декрету Кабінету Міністрів від 25.12.1995 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Згідно з ст.17 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

З наданих доказів слідує, що користувачем земельної ділянки на час звернення із заявою щодо її приватизації був саме ОСОБА_2 , для отримання даної земельної ділянки ОСОБА_2 було надано матеріали, що підтверджують її розмір, місцезнаходження, цільове призначення тощо. На підставі даних документів та заяви поданої до відповідної ради - Лукашівською сільською радою було прийняте рішення від 22.01.2000 № 7-3 про передачу ОСОБА_2 в приватну власність земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства.

Доказів того, що рішення № 7-3 від 22.01.2000 відносно ОСОБА_2 прийнято з порушенням вимог діючого на той час законодавства, матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що позов з даних підстав не підлягає до задоволення.

Крім цього, позивачем не надано суду доказів того, що ОСОБА_2 , який зазначений у рішенні №7 - 3 від 22.01.2000 та ОСОБА_4 , що проживає по АДРЕСА_2 , та який зазначений у виписці з рішення, це різні особи, та яким чином дані розбіжності порушують саме права позивача.

Згідно змісту позовної заяви позивач просить визнати недійсною довідку з вих. № 92 від 13.03.2000 з підстав, що зміст довідки повністю дублює виписку із рішення, що суперечить самому рішенню за № 7 - 3 від 22.01.2000, не можуть бути підставою для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем не надано суду доказів її невідповідності Конституції України або Законом України, що є підставою для визнання її незаконною в судовому порядку, а також не надано доказів та не зазначено, чим саме видача довідки про розмір земельної ділянки ОСОБА_2 порушує права позивача, а також не надано доказів того, що на підставі даної довідки прийнято рішення чи видано акт, що спричинили порушення прав ОСОБА_1 .

Аналізуючи вищенаведені факти, оцінивши досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, а тому позов не підлягає до задоволення.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а тому і відсутні підстави для їх розподілу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання рішення, виписки з рішення та довідки Лукашівської сільської ради недійсними, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач: Монастирищенська міська рада, місцезнаходження: вул. Соборна, 117 м. Монастирище Уманського району Черкаської області, .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.М.Жежер