Справа № 408/227/21-ц
Провадження № 2/408/1056/21
РІШЕННЯ

іменем України

12 травня 2021 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі

головуючого - судді Булгакової Г.В.,

при секретарі Ришковій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Біловодськ Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 7 липня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі Біловодської державної нотаріальної контори за № 588, та витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 215331231 від 7 липня 2020 року. В належному їй будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка фактично там не проживала з моменту набуття позивачем права власності на будинок. Таким чином, позивач є власником зазначеного будинку, але своє право, як власника, вона не може реалізувати в повному обсязі у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована в її будинку, не приймає участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала.

Суд, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 7 липня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі Біловодської державної нотаріальної контори за № 588, позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт належності позивачу ОСОБА_1 зазначеної будівлі підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 215331231.

Відповідно до відповіді Біловодської селищної ради Старобільського району Луганської області № 01.3-25/495 від 18.02.2021 року судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 згідно запису в господарській книзі № 7 Семикозівського старостинського округу, особовий рахунок № НОМЕР_1 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Акту про фактичне місце проживання від 5 лютого 2021 року, складеного комісією у складі депутата Біловодської селищної ради ОСОБА_3 та сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , встановлено, що ОСОБА_2 в будинку позивача, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,фактично не проживає.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 не є членом її сім`ї, з моменту набуття права власності позивачем на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач не проживала, тому ОСОБА_2 втратила право користування житловим будинком. Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст.150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом родини позивача, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 7 липня 2020 року, особистих речей там не має, обов`язки щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чине перешкоди власнику позивачу ОСОБА_1 у розпорядженні своїм майном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 258-265 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ,до ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ,про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г. В. Булгакова