Справа № 444/3487/20
Провадження № 2/444/362/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом виконавчого комітету Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , він звернувся в нотаріальну контору про прийняття спадщини, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки він не подав необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове майно.

А тому просить захистити його право власності на житловий будинок в порядку спадкування та задовольнити позовні вимоги.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак від Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшов лист про розгляд справи у відсутності їх представника.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Суд вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення по справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видного 07.02.2020 року Волицькою сільською радою Жовківського району Львівській області, актовий запис №2.

Із довідки виданої виконкомом Волицької сільської ради Жовківського району Львівської області про те, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 згідно запису погосподарської книги Гійченської сільської ради станом на 30 червня 1990 року членами колгоспоного двору були: ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_2 -дочка.

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59745074 від 10.03.2020 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 відкрита спадкова справа №162/2020.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2020 року вбачається, що спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована в АДРЕСА_1 наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстроване в реєстрі за №1414.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №233000865 від 18.11.2020 року право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину, серїі та номер 1414, номер запису про право власності 55202133 за ОСОБА_1 .

Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2020 року вбачається, що така складається з Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , загальною площею 100,2 кв.м. Частина житлового будинку належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.01.1999 року за реєстром №1-44, зареєстрованого в Червоноградському бюро технічної інвентаризації 01.03.1999 року за №250.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №232998492 від 18.11.2020 року право власності на житловий будинок на житловий будинок, загальною площею 100,2 кв. м., зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії та номер 1413, виданий 18.11.2020 року та внесеного за номером 55201802 за ОСОБА_1 .

З копії технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що загальна площа будинку становить 100,2 кв.м, житлова- 60,2 кв.м, з господарськими будівлями.

Із копії листа Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) від 18.11.2020 року №1281/01-16 вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою після смерті мами ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав відсутності правовстановлюючого документу на члена двору, а саме ОСОБА_2 та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності на частку померлого.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно

колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до 1268 ЦК України, спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Крім того, відповідно до ст.549 ЦК України (в ред.1963 року) ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину, вступивши реально у володіння та управлінням спадковим майном після смерті матері ОСОБА_2 .

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05. 1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Оскільки господарство в АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного типу двору, інші члени двору мають право на частку.

Однак оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно і відповідно до ч.1 п.9 ст.27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду.

Відповідно до ст.392 ЦК України передбачено захист порушеного права шляхом подання позовної заяви про визнання права власності.

Згідно вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , загальною площею 100,2 кв.м (коридор - 5.3 кв.м.; кладова -4.0 кв.м; кухня - 15.9; житлова -20.3 кв.м; житлова - 19.9 кв.м; житлова - 20.0 кв.м; веранда - 7.1 кв.м; підсобне -7.7 кв.м).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.