Справа № 182/8541/19
Провадження № 2/0182/1025/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді - Рибакової В.В., при секретарі - Шалівській А.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою (а.с.1-6). В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За життя її мати склала заповіт, яким вказану квартиру заповідала їй-позивачу та сину ОСОБА_2 (відповідачу по справі). ОСОБА_2 відмовився від спадщини на її користь, про що надав до нотаріальної контори заяву. Після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк вона звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва на право на спадщину за заповітом. 21.04.2010 року вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що житлова площа спадкової квартири зменшена на 8,6 кв.м., загальна площа збільшена на 0,1 кв.м., їй було запропоновано для узаконення самочинного переобладнання квартири та оформлення прав на спадкове майно звернутися до суду. Зазначила, що у вересні 2019 року вона повторно звернулась до нотаріальної контори та 10.09.2019 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що житлова площа спадкової квартири зменшена на 8,6 кв.м., загальна площа збільшена на 0,1 кв.м., внаслідок самочинного переобладнання. З моменту смерті матері і на даний час вона фактично прийняла спадщину, постійно проживає у спірній квартирі, сплачує комунальні платежі. У зв`язку з тим, що її мати за життя не узаконила самочинну реконструкцію квартири, вона позбавлена можливості оформити право на спадкове майно.

На підставі викладеного, просить суд встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , та визнати за нею право власності на квартиру загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с.51,52).

Ухвалою суду від 26.08.2020 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.132).

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку з тим, що перебуває за межами міста, вказала, що на позовній заяві наполягає (а.с.152).

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що проти позовних вимог не заперечує (а.с.148).

Представник відповідача Нікопольської міської ради Дніпропетровської області - Гречишникова В.В. надала до суду заяву про розгляд справи без їх представника, рішення просить прийняти у відповідності до діючого законодавства (а.с.156-158).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати позивача ОСОБА_1 (а.с.17,48). До дня смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.95).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_3 , яка належала їй на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 04.11.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської нотаріальної контори Лещинською А.І., зареєстровано в реєстрі за №2-3240 (а.с.12). Згідно вказаного Договору житлова площа зазначеної квартири 46,7 кв.м., загальна площа - 63,4 кв.м.

За життя 21.10.1997 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 21.10.1997 року завідуючим Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С., зареєстровано в реєстрі за №1-5243 (а.с.18), згідно якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належну їй 1/3 частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться: АДРЕСА_4 , заповіла ОСОБА_1 , а квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Викладене підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 22631048 від 18.01.2010 року (а.с.19), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59391104 від 12.02.2020 року (а.с.61-63). 11.09.2001 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 11.09.2001 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовською І.Л., зареєстровано в реєстрі за №2406 (а.с.80), згідно якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належну їй квартиру АДРЕСА_5 заповіла ОСОБА_1 . Викладене підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59391104 від 12.02.2020 року (а.с.61-63).

З відповіді завідувача Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Балашової В.М. №276/01-16 від 12.02.2020 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_2 , заведена спадкова справа № 778/2008 року (а.с.59), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №17450718 від 25.11.2008 року (а.с.70), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59391051 від 12.02.2020 року (а.с.60).

З копії спадкової справи (а.с.64-105) вбачається, що 25.11.2008 року до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за №2793 (а.с.65), про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. При цьому повідомила, що малолітніх, неповнолітніх, а також спадкоємців передбачених ст. 1241 ЦК України, та чоловіка який її пережив немає. 30.04.2009 року до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за №455 (а.с.70-на звороті), про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину, вказала, що спадкоємцем крім неї є син померлої ОСОБА_2 . 12.05.2009 року до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 , зареєстровано в реєстрі за №728 (а.с.71), про відмову від належної йому частини спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 від 21.10.1997 року. 15.04.2010 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.09.2001 року, на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчене державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашовою В.М. (а.с.89). 09.07.2019 року до нотаріальної контори надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , якою просить видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , вказала, що син померлої ОСОБА_2 в передбачений законом термін, подав заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с.90на звороті-91).

10.09.2019 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашовою В.М. було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, якою ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , так як відсутні дозвільні документи на переобладнання квартири (а.с.22,105).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №199201870 від 06.02.2020 року, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м. зареєстрована на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу №б/н від 04.11.1992 року, р. №2-3240, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, за ОСОБА_3 (а.с.53,54).

Згідно довідки Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1359 від 24.07.2019 року (а.с.23), станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу від 04.11.1992 року, р.№2-3240, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, загальна площа - 63,5 кв.м., житлова площа - 38,1 кв.м., зазначено, що житлова площа зменшена на 8,6 кв.м., загальна площа збільшена на 0,1 кв.м. внаслідок переобладнання 4-кімнатної квартири у 3-кімнатну, дозвільні документи відсутні. Вказане також вбачається з Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №25503738 від 09.03.2010 року (а.с.14).

З копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_3 , виготовленого станом на 24.07.2019 року (а.с.15-16) вбачається, що загальна площа квартири 63,5 кв.м., житлова площа 38,1 кв.м. , замовником значиться ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1258 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого мана.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , те що позивач 25.11.2008 року у визначений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва про право на спадщину, таким чином строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 позивачем ОСОБА_1 не пропущено. Тому у вимогах ОСОБА_1 щодо встановлення факту прийняття нею спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 слід відмовити за безпідставністю.

Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині у відповідності до ст. 1241 ЦК України судом не встановлено. Син ОСОБА_3 - відповідач по справі у встановлений законом строк відмовився від належної йому частини спадщини на користь іншого спадкоємця (позивача) за заповітом ОСОБА_3 від 21.10.1997 року. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе позовну заяву в частині вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. ст.15,16,1216,1217,1220,1223,1233,1234,1235,1268,1270 ЦК України, ст.ст. 12,13,76-78,81,89,259,263-265,268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), Нікопольської міської ради (адреса місцезнаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 3, код ЄДРПОУ - 04052198) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншому - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова