Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/277/21
Провадження № 2-н/506/27/21
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

06.05.2021 року с.м.т. Окни

Суддя Красноокнянського районного суду Одеської області Чеботаренко О.Л., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТОПОЛЬ-2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2021 року до суду надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТОПОЛЬ-2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2021 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Так, за штатним розписом в Красноокнянському районному суді Одеської області троє суддів, а фактично працює двоє суддів, з яких: суддя Бурдинюк О.С. була відключена, у зв`язку з перебуванням у відпустці, а суддя Чеботаренко О.Л. була відключена, у зв`язку з перебуванням на лікарняному з 12 по 30 квітня 2021 року.

Тому після виходу судді Чеботаренко О.Л. з лікарняного, а саме 05 травня 2021 року, проведено повторний автоматизований розподіл справи, згідно з яким, справу розподілено на суддю Чеботаренко О.Л.

Розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ТОПОЛЬ-2», приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Ч.1 ст.162 ЦПК України встановлено, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, згідно з ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

По даній справі заява про видачу судового наказу подана за зобов`язаннями, які випливають з надання послуг щодо утримання будинку і прибудинкової території. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

При цьому, виключна підсудність застосовується до тих позовів (заяв), вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу (як і позовна заява) про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 10.04.2021 року у справі №638/1988/17, а також з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, структурним елементом права на справедливий суд є «суд, встановлений законом».

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що фраза «встановлений законом» стосується не лише правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та 29465/04)).

Заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за наданими послугами з приводу утримання нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначене, Красноокнянський районний суд Одеської області не є судом, встановленим законом у розгляді заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, тобто заборгованості з приводу утримання нерухомого майна, яке розташоване в м.Одеса.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

З урахуванням вищевикладеного, так як заява не підсудна Красноокнянському районному суду Одеської області, то заявнику слід відмовити у видачі судового наказу, роз`яснивши можливість звернення з даною заявою до Суворовського районного суду м.Одеси.

Керуючись ст.ст.27, 30, п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ТОПОЛЬ-2» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з поданням заяви з порушенням правил підсудності.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Суддя О. Л. Чеботаренко