Провадження №2/932/1388/20
07.05.2021 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Лукінової К.С.
за участю секретаря судового засідання Іванової А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як законні представники малолітньої ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як законні представники малолітньої ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві посилалася на те, що відповідач з 2015 року не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , але є зареєстрованою у ній. Вважає, що реєстрація в її квартирі відповідача обмежує її право користування вищевказаною квартирою. Просила визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву в якій він просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, клопотань та відзиву до суду не надала.
Представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як законні представники малолітньої ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2021 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: Д-238 виданий 31.05.2002 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М., та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.04.2021 року.
Відповідно до відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУДМС в Дніпропетровській області на запит щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 , остання зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 є донькою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.12.1995 року.
З позовної заяви вбачається та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 не проживає у вищевказаній квартирі з березня 2015 року, особисті речі у квартирі відсутні, спроби вселитися до квартири вона не робила, обов`язки, що передбачені договором найму житлового приміщення нею не виконуються, не здійснює необхідний поточний та капітальний ремонт.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як законні представники малолітньої ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.
Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України та вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 1682,00 грн.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст. ст. 12,13,76,77,78,81,259, 263,264,265,268 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як законні представники малолітньої ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Лукінова