Єдиний унікальний номер 341/346/21
Номер провадження 2/341/504/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до директора Бурштинського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Войцехіва Михайла Петровича про визнання протиправним та скасування наказу про попередження, стягнення недоплаченої різниці у заробітній платі, поновлення на роботі.

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до директора Бурштинського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Войцехіва М. П. про визнання протиправним та скасування наказу про попередження, стягнення недоплаченої різниці у заробітній платі, поновлення на роботі, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 08.06.2020 № 60 про попередження про наступне вивільнення працівників Бурштинського міжшкільного навчально-виробничого комбінату в частині скорочення його педагогічного навантаження на 0,5 ставки заступника директора з навчально-виробничої роботи та 0,25 ставки практичного психолога;

- зобов`язати відповідача поновити йому педагогічне навантаження;

- стягнути з Бурштинського міжшкільного навчально-виробничого комбінату недоплачену різницю в заробітній платі за період з вересня 2020 року до 28.02.2021 за 0,5 ставки заступника директора з навчально-виробничої роботи в сумі 27784,0 грн та за 0,25 ставки практичного психолога в сумі 10457,82 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що з 2005 року працює у Бурштинському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті (далі МНВК) на посаді практичного психолога. Крім цього, з 2010 року працює на 0,5 ставки заступника директора з навчально-виробничої роботи. Однак, у кінці вересня позивачу стало відомо про те, що на підставі наказу начальника відділу освіти і науки Бурштинської міської ради Томин І. С. від 03.06.2020 № 34 відповідач видав наказ від 08.06.2020 № 60 про попередження про наступне вивільнення працівників Бурштинського МНВК, зокрема стосовно нього скорочено 0,5 ставки заступника директора з навчально-виробничої роботи та 0,25 ставки практичного психолога. Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки позивача з ним не ознайомили.

Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито провадження і розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи. Водночас, судом витребувано у Бурштинського МНВК докази, а саме: належним чином завірену копію наказу від 08.06.2020 року № 60 та довідку про розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 до прийняття оскаржуваного наказу та після його прийняття. Запропоновано відповідачу. Роз`яснено відповідачу, що у випадку заперечення проти позову, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду він може подати до суду відзив на позов, копію якого разом із доданими до нього документами надіслати позивачу.

Копію позовної заяви з додатками відповідач отримав особисто 07.04.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції. На адресу суду 22.04.2021 надіслав витребувані судом докази.

Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно частини 5 статті 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до змісту наявного у матеріалах справи витягу з наказу від 08.06.2020 № 60 щодо Бурштинського МНВК «Про попередження про наступне вивільнення працівників Бурштинського МНВК у зв`язку із змінами у штатному розписі» (далі - Наказ № 60), відповідно до ст. 32. Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 51 БК України, а також відповідно до листа відділу освіти і науки від 03.01.2020 № 34 Бурштинської міської ради, у зв`язку з фінансовою небезпечністю щодо виплати заробітної плати працівникам закладів освіти міста наказано скоротити 0,5 ставки заступника директора з навчально-виробничої роботи та 0,25 ставки практичного психолога. Попередити відповідних працівників про вивільнення посад та зміну істотних умов праці відповідно до чинного законодавства.

Відмітки про ознайомлення з наказом відсутні.

Відповідно до змісту довідок начальника відділу освіти і науки від 22.04.2021 № 15/01-32 та № 16/01-32 ОСОБА_1 за травень 2020 року нараховано 11258,65 грн заробітної плати, за вересень 2020 року нараховано 8909,55 грн заробітної плати.

Таким чином, суд установив, що через два місяці після прийняття оскаржуваного наказу № 60 розмір заробітної плати позивача зменшився.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи, дослідивши наявні матеріали, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Єдиною підставою, якою позивач обґрунтовує незаконність оспорюваного Наказу № 60 і просить його скасувати, зазначено недотримання працедавцем зазначених вимог частини третьої статті 32 КЗпП України в частині повідомлення ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці і подальше вивільнення.

При цьому, частиною першою статті 49-2 КЗпП України також передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Дійсно, відповідач жодних доказів того, що ОСОБА_1 був ознайомлений з оскаржуваним Наказом № 60 суду не надав.

Проте, суд звертає увагу на те, що згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зі змісту позовної заяви та наявних у справі матеріалів встановлено, що позивач вважає порушеним його право на забезпечення роботою на 0,5 ставки заступника директора з навчально-виробничої роботи та на 0,25 ставки практичного психолога та отриманні відповідної заробітної плати.

Відповідно до частини другої статті 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що право позивача на працю, яке він прагне захистити, порушене (не визнане) іншим наказом працедавця, яким безпосередньо вивільнено ОСОБА_1 з посад на 0,5 ставки заступника директора з навчально-виробничої роботи та на 0,25 ставки практичного психолога, та на підставі якого зменшився розмір отриманої ним заробітної плати.

Іншими словами, педагогічне навантаження, яке просить поновити позивач, йому знято не на підставі оскаржуваного Наказу № 60.

Натомість, позивач у позовній заяві не просить скасувати інший наказ, не зазначає про підстави неможливості отримати інформацію про наказ, на підставі якого його фактично вивільнено з відповідних посад. Не просить суд витребувати такі документи.

Згідно з приписами статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд на підставі наявних у справі доказів не встановив наявність необхідних у цій справі обставин, які підлягають обов`язковому встановленню для задоволення заявлених позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 08.06.2020 № 60 про попередження про наступне вивільнення працівників, оскільки не повідомлення ОСОБА_1 про зміст цього наказу не є причиною визнання його незаконним і скасування, а свідчить про порушення працедавцем визначеної КЗпП України процедури щодо безпосереднього подальшого звільнення (вивільнення) працівника із займаної посади.

З огляду на все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій справі в частині визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 08.06.2020 № 60 у зв`язку з недоведеністю наявності таких позивачем.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити йому педагогічне навантаження та стягнення з Бурштинського міжшкільного навчально-виробничого комбінату недоплаченої різниці в заробітній платі за період з вересня 2020 року до 28.02.2021 за 0,5 ставки заступника директора з навчально-виробничої роботи в сумі 27784,0 грн та за 0,25 ставки практичного психолога в сумі 10457,82 грн прямо залежать від чинності наказу працедавця про безпосереднє вивільнення ОСОБА_1 , який у справі не оскаржується, то суд не вбачає підстав для задоволення і цих позовних вимог.

Окрім викладеного, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Вказаний строк застосовується судом незалежно від наявності заяви відповідача про застосування такого строку.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Строки, встановлені статтею 233 КЗпП України, можуть бути поновлені лише при наявності поважних причин. При цьому поважність причин означає, що працівник не ставився зневажливо до питання про захист своїх прав, але його зверненню за захистом перешкоджали такі причини, які можна вважати поважними.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 522/16104/13-ц.

ОСОБА_1 про факт свого фактичного вивільнення дізнався у вересні 2020 року, а з цим позовом звернувся до суду лише у лютому 2021 року. При цьому, клопотання про поновлення строку на звернення до суду не заявив, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску установленого строку не надав.

Таким чином, суд зазначає, що, оскільки визначений статтею 233 КЗпП України строк застосовується судом незалежно від наявності заяви відповідача про його застосування, то пропущення такого строку є самостійною підставою для відмови у позові.

Ураховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій справі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до директора Бурштинського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Войцехіва Михайла Петровича про визнання протиправним та скасування наказу про попередження, стягнення недоплаченої різниці у заробітній платі, поновлення на роботі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач: директор Бурштинського міжшкільного навчально-виробничого комбінату Войцехів Михайло Петрович, місцезнаходження: вул. Бандери, 58, м. Бурштин Івано-Франківська область.

СуддяМ. Р. Мергель