Справа № 490/6791/19
н/п 2/490/1137/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Коптєвій Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про звільнення майна з під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач, Центральний ВДВС у м. Миколаєві), в якому просить зняти арешт з нерухомого майна позивача та оголошення заборони на його відчуження, накладені постановою Центрального ВДВС у м. Миколаєві, запис про обтяження № 10285329.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав на те, що під час примусового виконання виконавчого листа № 2-7-1335, виданого 09 березня 2010 року Центральним районним судом м. Миколаєва, щодо стягнення з нього заборгованості на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 боргу в сумі 236 696,18 грн. було накладено арешт на все належне йому нерухоме майно. Ці зобов`язання ним виконані, однак арешт на його майна знято не було. Позивач вказує на те, що накладений на його майно арешт перешкоджає реалізації його права власника цього майна.

Від АТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на позов, в якому просить у позовних вимогах ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» відмовити.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.10.2019 року відкрито загальне провадження у справі.

У період з липня 2019 року по 21.02.2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.02.2021 року дану справу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М. та призначено розгляд справи в порядку загального провадження.

У судове засідання 05.05.2021 року сторони не з`явилися, з невідомих суду причин.

Від представника позивача надійшла заява з прохання розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідачі надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи та зважаючи на бажання позивача та його представника, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, які не з`явилися.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

09.06.2018 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 118, відповідно до якого позивач отримав 220 000 грн 00.

Зі змісту листа Державної виконавчої служби м. Миколаєва від 04.07.2019 року № 01.05.32142 слідує, що 24.09.2010 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби ММУЮ Кашнікович А.Г. накладено арешт на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження під час здійснення виконавчого провадження № 18402691 з виконання виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.03.2010 року № 2-7-1335 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 боргу у сумі 236 696 грн 18 коп.

В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зроблено відповідний запис № 10285329 про арешт цього майна.

Надалі виконавче провадження 29.12.2011 року було завершено з підстав ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на 01.11.2011 року.

У червні 2019 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві ГТУЮ у Миколаївській області з адвокатським запитом для з`ясування обставин накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 .

У відповідь на це звернення відповідач листом від 04 липня 2019 року № 01.0532142 повідомив, що виконавче провадження № 18402691 знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання. Крім того, відповідач з посиланням на приписи ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» вказав на те, що арешт, накладений на майно може бути знятий за рішенням суду.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 01.11.2011 року у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З матеріалів справи слідує, що державний виконавець, повертаючи 29.12.2012 року виконавчий лист не вирішив питання про зняття арешту з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 .

Станом на час звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом запис про арешт нерухомого майна наявний у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №10285329.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження майном.

За такого накладений державним виконавцем арешт на все нерухоме майно позивача є перешкодою у здійсненні ним права власності на майно.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про зняття цього арешту слід також встановити, чи не порушить це права стягувача у виконавчому провадженні № 18402691, під час здійснення якого і було накладено арешт. У даному випадку стягувачем є АТ «Державний ощадний банк України».

Так, згідно листів АТ «Державний ощадний банк України» від 31.07.2019 року № 46/12-06/2784/63372/2019-00/вих. та від 15.02.2021 року № 112.20-11/11171/2021-14/вих. слідує, що ОСОБА_1 виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором перед АТ «Державний ощадний банк України» та сплатив суму заборгованості у липні 2018 року. Станом на час розгляду справи у суді заборгованість перед АТ «Державний ощадний банк України» у ОСОБА_1 відсутня.

За такого скасування арешту на майно ОСОБА_1 не порушить права кредитора за кредитним договором та стягувача у виконавчому провадженні, під час здійснення якого і було накладено арешт на це майно.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі та зняття арешту з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, накладені постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Кашнікович А.Г. від 24 вересня 2010 року, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10285329.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, накладені постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Кашнікович А.Г. від 24 вересня 2010 року, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10285329.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення виготовлено 11 травня 2021 року.

Суддя Л.М. Шолох