Справа № 161/2396/20
Провадження № 2/161/71/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2021 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Черняка В.В., за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
13 лютого 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
Як підставу позову позивач зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язкові по відношенню до їх спільної дитини - ОСОБА_4 .
З наведених підстав та з посиланням на ст.ст. 164, 165 СК України позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача, а також стягувати з нього щомісячно аліменти у розмірі 1/4 всіх його доходів.
Представник позивача у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві просить суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Третя особа у судове засідання свого представника не направила.
Відповідач у судове засідання не з`явився, але у письмовій заяві, яка надійшла на адресу суду факсом, просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає.
Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, а також не подав відзиву на позов, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Івантіївка Московської області Російської Федерації народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_1 , громадянка України, та ОСОБА_2 , громадянин Республіки Узбекистан (а.с.7-8).
Сторони у зареєстрованому шлюбі не проживали, а запис про батька дитини зроблений за його заявою та згодою.
Зі змісту пояснень позивача слідує, що син наразі проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Вказане підтверджується довідкою Закладу дошкільної освіти (дитячого садка) «Казка» Лаврівської сільської ради від 15 жовтня 2019 року №10, довідкою про склад сім`ї (а.с.9, 11).
Позивач у справі офіційно працевлаштована, характеризується за місцем роботи виключно з позитивної сторони, має постійно заробіток, а також забезпечена нерухомим майном - житловим будинком АДРЕСА_1 (а.с.10, 12, 15).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 06 лютого 2020 року, побутові умови проживання позивача разом із сином хороші, зроблений косметичний ремонт, у дитини є своє кімната оснащена всім необхідним (а.с.27).
Відповідач у справі проживає на території Республіки Узбекистан, відомостей про своє місце роботи, заробіток, а також сімейний стан суду він не надав.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що батько дитини цікавиться її життям, спілкується з неї (як очно, так і засобами зв`язку), бере участь у її вихованні та утриманні.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 20 березня 2019 року, батько дитини (відповідач) самоусунився від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , матеріально не забезпечує сім`ю, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться здоров`ям сина. У зв`язку з цим, вважає за доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього ОСОБА_4 .
Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставин у справі, суд зазначає наступне.
Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
При цьому у частині четвертій статті 164 СК України визначено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Проаналізувавши зібрані під час судового розгляду письмові докази, враховуючи поведінку відповідача, який не прибув у судове засідання, визнав позов, а також не заперечував своєї систематичної неучасті у вихованні та утриманні сина, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина - ОСОБА_4 , оскільки не спілкується з дитиною та не бере участі у її житті, не бере участі у її утриманні, а отже відповідач систематично та тривалий час не виконує своїх батьківського обов`язку стосовно дитини. Враховуючи ситуацію, що склалася у даній сім`ї, інтереси дитини, а також думку органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина, а позовні вимоги задовольнити в цій частині.
Стосовно позовних про стягнення аліментів, суд зазначає таке.
Частиною третьою статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не приймає участі в утриманні дитини, а отже він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка отримує дитину.
Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дитини. Дитина іноді хворіє, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста (а.с.13-140,
Відповідач не надав інформації про свій стан здоров`я та матеріального становища, а отже суд вважає, що вони є задовільними.
Відповідач інших утриманців не має і доказів протилежного суду не надав.
Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів суд не знаходить.
При цьому, частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність обов`язків батьків в утриманні дитини, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто, задовольнити позов повністю.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
На підставі приписів ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. судового збору сплаченого при зверненні до суду з вимогою про позбавлення батьківських прав.
Також з відповідача на користь держави слід стягнути 840,80 грн. судового збору за позовну вимоги про стягнення аліментів, яка була звільнена від сплати судового збору з боку позивача на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 265, 280, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 (російською - ОСОБА_2 ), громадянина Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 (російською - ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Івантіївка Московської області Російської Федерації, актовий запис про народження від 27 лютого 2014 року №173 зроблений Івантіївським відділом ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області.
Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 (російською - ОСОБА_2 ), громадянина Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 (російською - ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх його доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (російською - ОСОБА_2 ), громадянина Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (російською - ОСОБА_2 ), громадянина Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 (російською - ОСОБА_2 , англійською - ОСОБА_2 ), громадянин Республіки Узбекистан, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою Республіка Узбекистан, Бухарська область, Вабкентський район, село Імомкозіхон, паспорт громадянина Республіки Узбекистан НОМЕР_2 виданий 09 жовтня 2015 року та дійсний до 08 жовтня 2025 року.

Третьою особою у справі є Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області, адреса місцезнаходження м. Луцьк, вул. Ковельська, 53, .

Повне судове рішення складено та підписано 12 травня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк