Справа № 369/9908/21
Провадження №4-с/369/127/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Ільченко В.Є.,

за участі

скаржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця, особа, на незаконні дії і бездіяльність якої подається скарга, старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби ЦМУ МЮ м. Києва Хайдарі Р.Р., боржник ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця, особа, на незаконні дії і бездіяльність якої подається скарга, старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби ЦМУ МЮ м. Києва Хайдарі Р.Р., боржник ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 07 грудня 2018 року було відновлено виконавче провадження. 28 грудня 2018 року виконавцем Пацуріною В.О. було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн.. 06 лютого 2019 року виконавцем Пацуріною В.О. було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.. 05 березня 2020 року виконавцем Тарасенко В.О. було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.. Більше ніяких виконавчих дій не відбувалось. Не було звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Не було винесено мотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

01 червня 2021 року державний виконавець Хайдарі Р.Р. виніс незаконну постанову про завершення ВП № 52735203, хоча перевірка виконання не проводилась, акт за результатами перевірки не складений.

31 травня 2021 року та 15 липня 2021 року він поштою відправив заяву до державного виконавця Хайдарі Р.Р. про скасування незаконної постанови та виконання виконавчих дій. Однак, було допущено бездіяльність-виконавчі дії не було здійснено.

Враховуючи викладене, скаржник ОСОБА_1 просив скасувати постанову державного виконавця Хайдарі Р.Р. про закінчення ВП № 52735203, оскільки перевірки виконання рішення суду не було здійснено, акту на місці не складено; зобов`язати державного виконавця у ВП № 52735203 систематично здійснювати перевірки виконання рішення суду (на підставі ч. 2 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»), зобов`язати державного виконавця у ВП № 52735203 звернутись з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду (на підставі ч. 4 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»); зобов`язати державного виконавця у ВП № 52735203 винести мотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (на підставі ч. 4 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав і просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 скаргу не визнав і заперечував проти її задоволення.

У судове засідання старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби ЦМУ МЮ м. Києва Хайдарі Р.Р. не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді скарги, з`ясувавши дійсні обставини скарги, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скаргапідлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 52735203 від 01 червня 2021 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р.Р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 369/1687/16-ц, виданого 21.10.2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 брати участь у спілкуванні і вихованні з дитиною ОСОБА_4 ; Встановити участь батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_4 , протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду: кожної неділі місяця з 10 години до 19 години в присутності матері ОСОБА_2 ; у подальшому: у вихідні дні: кожної неділі місяця з 10 години до 19 години, закінчено.

В.о. начальника відділу Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Х.О. Хаймовою 29 червня 2021 року було надано відповідь на звернення ОСОБА_1 , в якому вказано, що до відділу надійшла заява ОСОБА_2 про фактичне виконання рішення суду, яке відбулося 23.04.2021 після вселення ОСОБА_1 до будинку за адресою: АДРЕСА_1 .. 01.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). В листі зазначено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Однак, з оскаржуваної постанови і доданих до скарги матеріалів неможливо дійти висновку, що рішення суду виконано. Які дії в межах виконавчого провадження мав вчиняти старший державний виконавець Хайдарі Р.Р. в порядку виконання рішення суду та з необхідністю застосування вимог п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», постанова від 01 червня 2021 року та додані до скарги матеріали не містять.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, з послідуючими змінами та доповненнями, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За правилами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку, що заявником ОСОБА_1 доведено і надано суду докази про порушення його права при зверненні до суду з даною скаргою, а тому скарга підлягає задоволенню частково, і слід скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустама Рахмановича про закінчення виконавчого провадження від 01 червня 2021 року ВП № 52735203, з примусового виконання виконавчого листа № 369/1687/16-ц, виданого 21 жовтня 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Також у скарзі ОСОБА_1 просив зобов`язати державного виконавця у ВП № 52735203 систематично здійснювати перевірки виконання рішення суду (на підставі ч. 2 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»), зобов`язати державного виконавця у ВП № 52735203 звернутись з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду (на підставі ч. 4 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»); зобов`язати державного виконавця у ВП № 52735203 винести мотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (на підставі ч. 4 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Виходячи з норм чинного законодавства України у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому, суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб, до вчинення тих дій, які згідно із Законом №606-ХІV можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (Постанова Пленуму Верховного суду України, від 26.12.2003, №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»).

З огляду на викладене, заявлені заявником вимоги в скарзі про зобов`язання державного виконавця у ВП № 52735203 систематично здійснювати перевірки виконання рішення суду (на підставі ч. 2 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»), зобов`язання державного виконавця у ВП № 52735203 звернутись з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду (на підставі ч. 4 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»); зобов`язання державного виконавця у ВП № 52735203 винести мотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (на підставі ч. 4 ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»), не підлягають задоволенню, оскільки прийняття відповідних постанов в межах виконавчого провадження відноситься до виключної компетенції державного виконавця, якому надані такі повноваження відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», і тому у суду відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії і прийняти відповідні рішення.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 5, 39, 40, 64 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 5, 12, 81, 447, 451 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця, особа, на незаконні дії і бездіяльність якої подається скарга, старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби ЦМУ МЮ м. Києва Хайдарі Р.Р., боржник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Рустама Рахмановича про закінчення виконавчого провадження від 01 червня 2021 року ВП № 52735203, з примусового виконання виконавчого листа № 369/1687/16-ц, виданого 21 жовтня 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Ковальчук Л.М.