Дата документу 30.04.2021
Справа № 334/927/21
Провадження № 2/334/1771/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Коломаренко К.А., розглянувши у спрощеному порядку у письмовому провадженні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року адвокат Вельможко О.О. в інтересах ОСОБА_1 пред`явив через суд позов до ТОВ «Вердикт Капітал» з вимогами визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6029, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждигайчук Є.Ю., 08 грудня 2020 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 133 742,88 грн., а також стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. та 454 грн., та витрат на правову допомогу у розмірі 3 900,00 грн., обґрунтовуючи такі вимоги тим, що позивачеві в січні 2021 року за місцем її роботи - ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» було повідомлено про отримання Постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника ВП№64033498 від 15.01.2021. Боржником у даному виконавчому провадженні вказано саме позивача. Згідно вказаної постанови виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №6029, виданого 08.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення заборгованості на користь відповідача в розмірі 133 742,88 грн. На запит представника позивача на електронну пошту приватний виконавець надав сканкопії з виконавчого провадження щодо вчинення вказаного виконавчого напису, а саме: Кредитний договір №500976034 від 21.04.2015; Додаток №1 (Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг) до даного договору та виконавчий напис №6029, виданий 08.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. Зазначає, що згідно умов кредитного договору №500976034 від 21.04.2015, який було укладено між позивачем та ПАТ «Альфа Банк» в простій письмовій формі, та Додатку №1, передбачена щомісячна - до 22 числа кожного місяця сплата тіла кредиту, відсотків та комісії, яку позивач вважає незаконною, строк повернення суми кредиту було встановлено до 22.04.2020. Вважає, що пред`явлена до стягнення заборгованість не є безспірною заборгованістю, оскільки до всіх платежів за період з 22.05.2015 по 22.11.2017 мала бути застосована позовна давність, а сплата комісій взагалі не мала здійснюватися позивачем, оскільки жодних послуг банк позивачеві не надавав.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення); визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Також, ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 02.03.2021 року було задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 08 грудня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрованого в реєстрі за № 6029, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 133 742,88 грн.

Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» 22.03.2021 року засобами поштового зв`язку подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 №1172, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, хоча це не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, що і було виконано ТОВ «Вердикт Капітал» шляхом подання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості, у відповідності до встановленого Переліку. Разом з тим відповідач зазначає, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, такі обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу.

Того ж дня, разом із відзивом на позов, 22.03.2021 року засобами поштового зв`язку відповідачем на адресу суду надіслано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якій зазначено про необґрунтованість витрат на правову допомогу у розмірі 3900,00 грн., оскільки розмір витрат позивачем не доведений належними та допустимим документальними доказами, які підтверджували оплату правничої допомоги в цьому розмірі.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, своїм правом подати заяви по суті справи не скористалася, пояснень на позовну заяву не подавала.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю., отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень на позовну заяву не подавав.

Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позову в повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом встановлено, що 21.04.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №500976034 про надання кредиту шляхом безготівкового перерахування для: погашення заборгованості за кредитним договором №500513108 від 31.08.2014 на рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий Позичальнику в ПАТ «Альфа Банк» суми грошових коштів в розмірі 41 184, 98 гривні, з Додатком №1 до Кредитного договору №500976034 від 21.04.2015 року, включаючи всі додатки до нього, які складають невід`ємну частину цього договору (а. с. 7-8).

За умовами Кредитного договору №500976034 від 21.04.2015, сторони погодили, що розмір кредитних коштів становить 41 184, 98 грн., зі сплатою 15,99 % річних, сплатою щомісячної комісійної винагороди за управління кредитом в розмірі 0,73% за період з першого місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом від суми кредиту, на строк до 22.04.2020 року (п.п.2.3, 2.8.1 договору).

Графіком платежів, який є Додатком №1 до Кредитний договір №500976034 від 21.04.2015 року та його невід`ємною частиною, встановлена сплата кредиту рівними частинами позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом(а.с.8).

08 грудня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис №6029 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №500976034 від 21.04.2015 року в загальному розмірі 133 742,88 грн., в тому числі 41184,98 грн. простроченій заборгованості за сумою кредиту, 91 557,90 грн. суму заборгованості за відсотками та комісіями, 1000 грн. плати за вчинення виконавчого напису, за період з 16 січня 2019 року по 02 листопада 2020 року(а.с.9).

У відповідності до постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15 січня 2021 року, з позивача, який отримує дохід з місця роботи у Запорізькому комунальному підприємстві міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» та пенсію в Управлінні ПФУ в Комунарському районі в м. Запоріжжі, в примусовому порядку стягується сума в розмірі 133 742,88 грн. у відповідності до спірного виконавчого напису(а.с.6).

В спірному виконавчому написі також зазначено, що на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21 червня 2016 року первісний стягувач АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №500976034 від 21.04.2015 року відступив право вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи», яке відступило своє право вимоги за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року правонаступнику ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», яке в подальшому відступило право вимоги за Договором відступлення прав вимоги за кредитним и договорами 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року правонаступнику ТОВ «Вердикт Капітал», який є стягувачем за кредитним договором №500976034 від 21.04.2015 року.

Відповідачем взагалі не надано розрахунку заборгованості позивача та не підтверджено документально як в цілому, так і кожну позицію цієї заборгованості з детальним визначенням складових, починаючи з дати виникнення цієї заборгованості, натомість до відзиву на позов відповідач надав список згрупованих відправлень Укрпошта від 19 березня 2021 року, який не є належним та допустимим доказом суми заборгованості за кредитом, а також її безспірності.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку(підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Установлені судом обставини свідчать, що серед документів наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, оскільки відповідачем взагалі не надано кредитного договору №500976034 від 21.04.2015 року, а надана позивачем копія договору не є нотаріально посвідченою.

Також належить відзначити, що за твердженням позивача щодо порушення приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у відповідача сплив строк на право вимоги за частиною платежів за кредитним договором №500976034 від 21.04.2015 року, оскільки Графіком платежів, який є Додатком №1 до Кредитний договір №500976034 від 21.04.2015 року та його невід`ємною частиною, встановлена сплата кредиту рівними частинами позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом, починаючи з 21.04.2015, проте виконавчий напис вчинено щодо заборгованості, яка нарахована за період з 16 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року, враховуючи, що відповідач 16 січня 2019 року уклав договір відступлення прав вимоги з попереднім стягувачем ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а виконавчий напис приватним нотаріусом вчинений 08 грудня 2020 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Відповідно, виконавчий напис вчинено з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Такі висновки судом зроблені відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

Приватний нотаріус КМНО Буждиганчук Є.Ю. наведених висновків суду не спростувала та не навела аргументів щодо законності вчинення виконавчого напису після визнання постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року у зазначеній вище частині.

Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. (за подання позовної заяви) та 454 грн. 00 коп. (за подання заяви про забезпечення позову).

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 3 900,00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.п.1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката суду наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, в якому зазначений перелік заходів правової допомоги із зазначенням часу, витраченого адвокатом Вельможко О.О. на виконання цих робіт, також надано копію договору про надання правничої допомоги від 26.01.2021 року між адвокатом Вельможко О.О. та позивачем, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №589,копію Ордера на надання правничої допомоги серії АР №1024770 від 26.01.2021, копію акту розрахунку вартості та приймання-передачі виконаних робіт та розрахунків від 04.02.2021 рокудо вказаного договору, підписаного сторонами, в якому викладений детальний опис фактично наданих послуг, сукупна вартість яких склала 3 900,00 грн., копію прибуткового касового ордеру та квитанції до прибуткового касового ордеру від 04.02.2021 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на користь адвоката Вельможко О.О. сплачено грошові кошти в сумі 3 900,00 грн. за надання правничої допомоги у справі з ТОВ «Вердикт Капітал» з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з акту розрахунку вартості та приймання-передачі виконаних робіт та розрахунків від 04.02.2021, адвокатом Вельможко О.О. надано клієнту наступні послуги: консультація з спірних правовідносин з приводу вказаного спору - 200 грн.; написання адвокатського запиту-700 грн.; аналіз доказів, підготовка та написання позовної заяви 2000,00 грн.; підготовка, написання заяви про забезпечення позову - 1 000,00 грн., а всього -3 900,00 грн. (а.с. 14).

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зазначено, що відповідач не погоджується із заявленою позивачем сумою витрат на правничу допомогу, оскільки хоча максимальний розмір оплати послуг адвоката нормативно і необмежений, cуд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також зазначає, що позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу адвокату, а також не надано докази ведення адвокатом Книги обліку доходів і витрат, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

З акту розрахунку вартості та приймання-передачі виконаних робіт та розрахунків від 04.02.2021вбачається, що до послуг адвоката, які були надані позивачу включено послуги, які надані позивачеві в якості правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів та складання позовної заяви, а тому, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг та час витрачений для надання таких послуг, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, беручи до уваги доводи відповідача щодо зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає, що справедливим, співмірним і пропорційним є стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу у даній справі в повному обсязі в сумі 3 900,00 грн., оскільки надання послуг у вказаному обсязі та сплата їх в такому розмірі підтверджена належними та допустимими доказами, наданими позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 142, 209, 265, 268, 274 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи-приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за № 6029, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () заборгованості в сумі 133 742,88 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 362,00 грн.(одна тисяча триста шістдесят дві грн. 00 коп.) та 3 900,00 грн. (три тисячі дев`ятсот грн. 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 30 квітня 2021 року.

Суддя Коломаренко К. А.