Ухвала

12 травня 2021 року

м. Київ

справа № 639/7226/17

провадження № 61-3106ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Лідовця Руслана Анатолійовича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , судді Жовтневого районного суду м. Харкова Іванової Ірини Володимирівни, треті особи: Державна казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду25 лютого 2021 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2021 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази поважності причин його пропуску. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено та запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання касаційної скарги і надати документ, що підтверджує його сплату. Крім того, заявнику запропоновано надати до суду касаційної інстанції касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, із обов`язковим зазначенням у ній: судових рішень, що оскаржуються заявником та чітко викладених вимог касаційної скарги, які узгоджуються із повноваженнями суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України; підстав (підстави), на яких (якій) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та уточнену редакцію скарги з доданими до неї матеріалами направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 08 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про конфлікт інтересів відмовлено.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження судового рішення та заявнику продовжено строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 16 березня 2021 року. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

27 квітня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Лідовця Р. А., яка обґрунтована порушенням суддею-доповідачем норм Конституції України, ЦПК України, законів України та присяги судді. Зазначає, що суддя-доповідач незаконно, на його думку, зобов`язав сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та уточнити підстави (підставу), на яких (якій) подається касаційна скарга з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), вважаючи, що він такі підстави вказав. Крім того, послався на те, що безпідставно не задоволено його заяву про конфлікт інтересів.

Ураховуючи викладене, заявник вважає, що суддя-доповідач Лідовець Р. А. є упередженим і зазначені обставини викликають сумніви в його об`єктивності та відсутності безсторонності, тому підлягає відводу від розгляду справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно із частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Лідовця Р. А. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, для відводу судді, а зводиться до незгоди заявника з прийнятими суддею процесуальними судовими рішеннями.

Згідно із частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Ураховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді-доповідача, питання про відвід судді, відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40, ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Лідовця Руслана Анатолійовича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , судді Жовтневого районного суду м. Харкова Іванової Ірини Володимирівни, треті особи: Державна казначейська служба України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року, визнати необґрунтованою.

Вирішення питання про відвід судді-доповідача Лідовця Р. А. передати судді, який визначається у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець