Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/507/21
Провадження № 2/542/305/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рибки Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняв залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2021 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 (надалі також - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області, про що складено актовий запис № 87.

02 квітня 2021 року на запит суду від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с. 18).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 19).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що вони з відповідачем припинили фактичні шлюбні відносини. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного бюджету не мають. Зазначила, що вона намірів врятувати сім`ю не має. Подальше спільне життя в якості подружжя неможливе.

Зазначено, що від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 31).

19 квітня 2021 року до суду надійшла письмова заява позивача про розгляд справи без її участі, в якій також просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 24).

Відповідач, в судове засідання не з`явився.

Із наданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавської області інформації від 02 квітня 2021 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, а також судова повістка про проведення судового засідання 23 квітня 2021 року направлялись на зареєстровану адресу відповідача, та отримані останнім, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з позначною про його отримання відповідачем (а.с. 23).

Про дату, час та місце судового засідання, яке призначене на 12 травня 2021 року відповідач повідомлявся судовою повісткою, яка надсилались відповідачу на його зареєстровану адресу проживання, однак повернулась до суду неврученою із зазначенням причини невручення: адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 35-37).

Згідно з пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси.

Оскільки з огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, суд приходить до висновку про те, що такий відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач є належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, про причини неявки ним не повідомлено. Відзив на позовну заяву відповідач також на надав.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис № 87 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області 25 грудня 2014 року, актовий запис про народження № 96 (а.с. 7).

Встановлено, що спільне життя між подружжям не склалось, протягом останнього часу вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинились. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. Сторони проживають окремо один від одного.

Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Оскільки позивач наполягала на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхньої дитини, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу.

Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог.

З огляду на те, що позивачем за подачу вказаного позову сплачено судовий збір відповідно до квитанції № 40810 від 26 березня 2021 року в сумі 908 грн 00 коп., і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Позивачем на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги № 6 від 26 березня 2021 року (а.с. 9), додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 6 від 26.03.2021 (а.с. 10), розрахунок за надання правничої допомоги (а.с. 11), згідно з яким вартість правової допомоги становить 1000 грн, акт виконаних робіт (послуг) від 26.03.2021 на загальну суму 1000 грн (а.с. 12). На підтвердження факту оплати вказаної суми надана квитанція № 7 від 26.03.2021 року на суму 1000 грн, підписана адвокатом (а.с. 13).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Европейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Дана справа є справою незначної складності, більше того, є типовою на час звернення з позовом до суду.

З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатом правничої допомоги є неспівмірним з вартістю послуг, визначених договором.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру правової допомоги, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 , до 350 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 112 СК України та статтями 137, 141, 200, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області, про що складено актовий запис № 87, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 350 грн (триста п`ятдесят гривень).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва