ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1926/21 Справа № 205/4616/15-ц Головуючий у першій інстанції: Остапенко Н.Н. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 у справі №205/4616/15-ц залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Апелянт зазначає про необгрунтованість ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заяви, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2016 року у даній справі №205/4616/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму основного боргу у розмірі 300000,00 грн. та відсотки від суми неповернутої позики у розмірі 299900,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму основного боргу у розмірі 300000,00 грн. та відсотки від суми неповернутої позики у розмірі 299900,00 грн., а також в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

На виконання вказаного вище заочного рішення Ленінським районним судом міста Дніпропетровська було видано 28.03.2016 року виконавчий лист №2/205/396/16.

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС м. Дніпропетровська від 01.06.2016 року відкрито виконавче провадження №51292896 з примусового виконання виконавчого листа №2/205/396/16 від 28.03.2016 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року подання Ленінського ДВДВС м. Дніпропетровська про тимчасове обмеження ОСОБА_1 в праві на виїзд за межі України задоволено частково. Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання згідно рішення суду - виконавчого листа №2/205/396/16ц від 28.03.2016 року, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в сумі 599900,00 грн.

В апеляційному порядку вказана ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року ОСОБА_1 не оскаржувалась.

13 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, обґрунтовуючи його тим, що йому не було відомо про наявність вказаного судового рішення, а державним виконавцем не доведено факту свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду (а.с. 89-91 т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Разом з тим, згідно ч. 5 статті 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно частини 8 вказаної вище статті відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Зміст заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України зводиться до непогодження заявника зі змістом ухвали суду від 18 листопада 2016 року, якою тимчасово обмежено його у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання згідно рішення суду.

При цьому, законність вказаної вище ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не ставить під сумнів шляхом подання на неї апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не оскаржує ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2016 року про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України; приймаючи до уваги, що вказана ухвала набрала законної сили; належних обґрунтувань наявності підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (зокрема, часткове чи повне виконання рішення суду, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тощо) заява ОСОБА_1 не містить, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді