СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. №759/4632/21

пр. №2/759/3740/21

11 травня 2021 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Горбенко Н.О., з участю секретаря - Савіцькій Л.Д., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом відповідно до якого просив стягнути з ОСОБА_1 суму виплаченого страхового відшкодування у порядку суброгації у розмірі 39 452,55 грн. та стягнути судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2019р. між ПрАТ «УТСК» та Державним спеціалізованим підприємством «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» укладено договір №202/02/01-0004777 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого позивачем застраховано транспортний засіб - легковий автомобіль Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, 15.05.2020р. в м.Києві по Бориспільському шосе відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 18.06.2020р. визнано винним відповідача у вчиненні правопорушеннь, передбачених ст.ст.124,130 КУпАП.

10.06.2020р. ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» на замовлення позивача складено звіт №203_20_UTC про оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 53 775,60 грн.

Відповідно до рахунку №28 від 05.06.2020р., виданого ФОП ОСОБА_3 вартість відновлюваного ремонту автомобіля Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 становить 39 452,55 грн.

Представник страхувальника 11.06.2020р. звернувся до позивача із заявою про отримання страхового відшкодування, у зв`язку з чим 17.06.2020р. позивачем складено страховий акт №225-20 на підставі якого позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 39452,55 грн.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу фактичні витрати у розмірі виплаченого страхового відшкодування, що становить 39 452,55 грн.

З метою врегулювання відшкодування витрат, представник позивача звернувся до відповідача з вимогою від 11.12.2020р. за вих..№499 про відшкодування збитків в порядку суброгації у розмірі 39 452,55 грн.

На дату звернення до суду відповідач не відшкодував позивачу виплат страхового відшкодування у розмірі 39 452,55 грн.

Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача надав до суду заяву якою просив суд розглянути справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву якою просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2020р. о 18 год.45 хв в м.Києві по Бориспільському шосе відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 18.06.2020р. визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 КУпАП.

Встановлено, що 19.12.2019р. між ПрАТ «УТСК» та Державним спеціалізованим підприємством «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» укладено договір №202/02/01-0004777 добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого позивачем застраховано транспортний засіб - легковий автомобіль Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 .

15.05.2020р. ОСОБА_2 повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 .

Встановлено, що 11.06.2020р. в.о. генерального директора Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» ОСОБА_4 звернувся до позивача із заявою про отримання страхового відшкодування.

Згідно до Звіту №203_20_UTC про оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 , складеного ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» вартість відновлювального ремонту становить 53 775,60 грн.

Відповідно до рахунку №28 від 05.06.2020р., виданого ФОП ОСОБА_3 вартість відновлюваного ремонту автомобіля Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 становить 39 452,55 грн.

ПрАТ «УТСК» перехахувало на рахунок ФОП ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 39 452,55 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №30314 від 18.06.2020р., №30275 від 17.06.2020р., №30387 від 22.06.2020р., №30364 від 19.06.2020р., №30432 від 24.06.2020р., №30480 від 23.06.2020р., №30501 від 26.06.2020р., №30461 від 25.06.2020р.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 11.12.2020р. №499 про відшкодування завданого збитку в порядку суброгації у розмірі 39 452,55 грн.

В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу ВАЗ, д.н.з НОМЕР_2 не була застрахована.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України).

Згідно з ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Також в ході розгляду справи судом встановлено, що на час звернення позивача до суду відповідач будь-яких дій щодо відшкодування шкоди не вживав, принаймні іншого відповідачем не доведено.

Згідно статті 81ЦК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v UKRAINE) від 10 лютого 2010 року).

Щодо питання стягнення судових витрат, суд дійшов такого висновку.

Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з вищевикладених мотивів, що повністю знайшли своє підтвердження у доказах, наданих позивачем.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.3, 22, 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 27 ЗУ "Про страхування", ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, ст.1187, 1188 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м.Київ, вул.Саксаганського, 77) страхове відшкодування в розмірі 39 452,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м.Київ, вул.Саксаганського, 77) судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.05.2021р.

Суддя Н.О. Горбенко