Справа № 1217/260/12
Провадження № 22-ц/810/299/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Стахової Н. В. (суддя доповідач), Лозко Ю. П., Назарової М. В.,

вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міловського районного суду Луганської області від 12 квітня 2012 року у цивільній справі за заявою прокурора Міловського району в інтересах держави в особі Великоцької сільської ради про визнання спадщини на земельну ділянку (пай) відумерлою,

в с т а н о в и в:

Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 12 квітня 2012 року заяву прокурора Міловського району в інтересах держави в особі Великоцької сільської ради про визнання спадщини на земельну ділянку (пай) відумерлою задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , у вигляді земельної частки (паю) площею 11,43 умовно кадастрових гектарів на території Великоцької сільської ради.

Передано у власність територіальної громади села Великоцьк в особі Великоцької сільської ради земельну частку (пай) площею 11,43 умовно кадастрових гектарів, яка належала ОСОБА_2 згідно сертифікату на земельну частку (пай).

Не погодившись з вищевказаним рішенням, ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України 16 березня 2021 року звернулась безпосередньо до Луганського апеляційного суду з апеляційною скаргою, яка ухвалами Луганського апеляційного суду від 19 березня 2021 року та 15 квітня 2021 року була залишена без руху на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 357 ЦПК України.

Вимоги вказаних ухвал скаржницею виконані, надано суду заяву про поновлення строку апеляційного оскарження та сплачено судовий у порядку та розмірі, визначних Законом України «Про судовий збір».

Так в обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 зазначила, що є спадкоємицею за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті її чоловіка залишилася спадщина, а саме, земельна частка (пай), що перебувала у спілці селян «Батьківщина» села Великоцьк Міловського району Луганської області, розміром 11,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0051893 виданого 17 грудня 1996 року на підставі рішення Міловської РДА від 26.11.1996 року за № 395, сертифікат зареєстровано 24.02.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 654.

Однак через ряд поважних причин свідоцтво про право на спадщину за законом отримала 21.07.2017, після чого звернулась до Великоцької сільської ради з заявою про отримання у власність земельної ділянки після смерті свого чоловіка, однак отримала спочатку усну відмову, оскільки виявилося, що рішенням Міловського районного суду Луганської області від 12.04.2012 року вказану спадщину було визнано відумерлою, а потім їй було надано довідку, датовану 13.09.2017, однак коли саме скаржниця отримала дану довідку сільради повідомити суду не може.

Копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції не отримувала. При цьому коли саме дізналась з реєстру судових рішень про оскаржуване рішення також зазначити не може, оскільки має проблеми з пам`яттю, що вбачається з довідки лікаря. Загалом про дані обставини дізналась наприкінці 2017 року з довідки Великоцької сільської ради. Однак через ускладнення хвороби нічого не робила.

Крім того скаржниця надає довідку лікаря від 26.03.2021 щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження, відповідно до якої ОСОБА_1 з квітня 2012 року по березень 2021 року дійсно хворіє та постійно звертається за медичною допомогою, внаслідок чого неодноразово проходила за весь цей період курси амбулаторного лікування з постановкою відповідних діагнозів.

Також у підтвердження поважності причин пропуску строку скаржниця звертає увагу суду на похилий вік ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та поганий стан здоров`я, а також запровадження з березня 2020 року карантинних заходів, що також є перепоною у зверненні до суду з апеляційною скаргою.

В ч. 3 ст. 3 ЦПК України зазначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до п. 13 Перехідних положень ЦПК України (у редакції, чинній на день звернення з апеляційною скаргою) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину серії НОМЕР_1 спадкоємцем майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у спілці селян «Батьківщина» села Великоцьк Міловського району Луганської області, розміром 11,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказане право належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0051893, виданого 17 грудня 1996 року на підставі рішення Міловської районної державної адміністрації Луганської області від 26 листопада 1996 року за № 395.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення у даній справі проголошено 12 квітня 2012 року. Скаржниця ОСОБА_1 не була залучена до участі у розгляді справи, а.с. 17-21.

Як зазначає скаржниця, копію оскаржуваного рішення остання не отримувала, що також не спростовується матеріалами справи.

Відповідно до копії довідки від 13.09.2017 № 429, виданої Великоцькою сільською радою Міловського району Луганської області повідомлено, що на підставі рішення Міловського районного суду Луганської області від 12.04.2012 справа № 2-0-16 визнана відумерлою спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 у вигляді земельної частки (пай) площею 11,43 га в умовно кадастрових гектарах. Згідно даного рішення власником даної частки (пай) площею 11,43 га в умовно кадастрових гектарах, визнано Великоцьку територіальну громаду.

Апеляційна скарга у даній справі подана ОСОБА_1 до апеляційного суду через відділення поштового зв`язку 16 березня 2021 року, про що свідчить календарний штемпель на поштовому конверті (а.с. 43 ), тобто з пропуском строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до довідки лікаря, виданої Новострільцівською сільською лікарняною амбулаторією № 6 від 26.03.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно хворіла з 02.04.2012 по 15.03.2021 і неодноразово зверталась за медичною допомогою та скаргами, зокрема на порушення пам`яті, та проходила курс амбулаторного лікування. Крім того у довідці зазначені поставлені діагнози, а також те, що всі ці обставини унеможливлювали вільне пересування пацієнтки та негативно відображались на стані її здоров`я, а. с. 54.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України та стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»/«Melnyk v. Ukraine» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення ЄСПЛ у справі «Golder v. the United Kingdom» від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, пункт 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та дотримуватися пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення ЄСПЛ у справі «Guerin v. France» від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, пункт 37).

Тому, зважаючи на вищезазначені обставини, а також виходячи з права кожного на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, апеляційний суд вважає можливим визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження рішення Міловського районного суду Луганської області від 12 квітня 2012 року поважними та поновити цей строк на підставі ч. 3 ст. 354 ЦПК України, враховуючи, що остання не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та оскаржуваним рішенням у даній справі вирішено питання про права ОСОБА_1 , як спадкоємиці після смерті ОСОБА_2 .

Форма і зміст апеляційної скарги відповідають вимогам ст. 365 ЦПК України.

Підстав для повернення апеляційної скарги або повернення справи до суду першої інстанції не вбачається.

Оскільки клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне зупинити дію рішення суду першої інстанції згідно з ч. 4 ст. 359 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 127, 354, 356, 358, 359, 360, 361, п. 13 Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Міловського районного суду Луганської області від 12 квітня 2012 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міловського районного суду Луганської області від 12 квітня 2012 року.

Направити копію вказаної ухвали, апеляційної скарги з доданими до неї письмовими матеріалами особам, що приймають участь у розгляді справи.

Роз`яснити учасникам справи право подати до Луганського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали та апеляційної скарги, який за формою і змістом має відповідати ст. 360 ЦПК України, із одночасним наданням доказів надсилання (надання) копії цього відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Зупинити дію рішення Міловського районного суду Луганської області від 12 квітня 2012 року.

Повідомити учасників справи, що в умовах обмежувальних заходів на час карантину та з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, всі документи (заяви, відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, клопотання, тощо) можливо подавати до суду в електронному вигляді на електронну адресу суду (е-mail: ) з використанням власного електронного цифрового підпису; через особистий кабінет в системі «Електронний суд» (https://cabinet.court.gov.ua/login); поштою (93404, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 16), факсом (06452-4-22-13).

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud4810/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і підписання суддями Луганського апеляційного суду та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. В. Стахова

Ю. П. Лозко

М. В. Назарова