Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2021 Справа №607/1902/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

з участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивача адвоката Берегуляка В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємство «Тернопільське лісове господарство» про скасування наказу про оголошення догани, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до державного підприємство «Тернопільське лісове господарство», просить поновити строк звернення до суду та скасувати наказ Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» № 113-к про оголошення догани. Позов мотивовано тим, що йому оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме відсутність на робочому місці за період 01.07.2020 року по 13.08.2020. Вважає, що відсутність на робочому місці не підтверджена належними та допустимими доказами, не відображена в табелі обліку робочого часу. Покликання на електронну систему контролю доступу на робочі місця достовірно не підтверджує факт відсутності на робочому місці. Звертає увагу, що наказ про оголошення догани виготовлено значно пізніше з метою створення підстав для його звільнення, про що свідчить те, що в акті про відмову від ознайомлення з наказом про оголошення догани зазначено інший номер наказу.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених в ньому.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. У зв`язку із цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 26.10.2018 року, він був прийнятий в ДП «Тернопільське лісове господарство» на посаду провідного інженера-мисливознавця, наказ №192-к від 25.10.2018 року.

Як видно із акту про відмову від надання пояснень від 14.08.2020 року, в присутності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 інженер-мисливствознавець ОСОБА_1 відмовився від надання пояснення щодо фактів відсутності на робочому місці за період з 01.08 по 13.082020 року сумарно в кількості 06 год. 00 хв.

Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «Тернопільське лісове господарство» - п. 3.2, на підприємстві встановлено розпорядок роботи: початок роботи: 8:00, перерва на харчування та відпочинок : з 12:00 по 12:48, закінчення роботи - 17:00, працівники мають право на короткотермінові перерви санітарно-гігієнічного призначення.

Наказом т.в.о. директора державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» від 14 серпня 2020 року №113-к ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, у зв`язку із відсутністю на робочому місці в період з 01.07 по 13.08.2020 року впродовж 4 год. 00 хв. сумарно, на підставі статті 147 КзПП, пункту 3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Як видно з акту про відмову від підпису про ознайомлення з наказом від 14.08.2020 року в присутності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення із наказом №124-к від 14.08.2020 року «про оголошення догани». Водночас зміст даного наказу ОСОБА_1 доведено до відома т.в.о. директора ОСОБА_5 .

Згідно наказу головного інженера державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» від 28 грудня 2020 року №164-К ОСОБА_1 звільнено з посади інженера-мисливознавця за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, пункт 3 статті 40 КЗпП України.

Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із таких міркувань.

За приписами статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до частини другої статті 140 КЗпП України, щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Згідно із частиною першою статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Стаття 147-1 КЗпП України передбачає, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно із статтею 148 КЗпП, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен витребувати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчинення проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно з статтею 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу).

Крім того, пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", роз`яснено, що при розгляді справ щодо притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягнені працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущенного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, тобто дуже важливо, щоб накази роботодавця були обґрунтованими та видавалися у чіткій відповідності з чинним законодавством.

В наказі про накладання дисциплінарного стягнення - про оголошення працівникові догани обов`язково має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, тобто вказано на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Порушення трудової дисципліни - це невиконання або виконання на неналежному рівні працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Крім того, порушенням трудової дисципліни вважається недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями роботодавця.

Під вчиненням дисциплінарного проступку мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов`язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Отже, законодавством передбачено, що підставою застосування дисциплінарного стягнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку вказуються мотиви застосування стягнення.

За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України, ЦПК України, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на відповідача.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як установлено судом, згідно оскаржуваного наказу, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення трудової дисципліни, у зв`язку із відсутністю на робочому місці в період з 01.07 по 13.08.2020 року впродовж 4 год. 00 хв. сумарно, на підставі статті 147 КзПП, пункту 3.2 правил внутрішнього трудового розпорядку.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці в період з 01.07 по 13.08.2020 року впродовж 4 год. 00 хв. сумарно.

Суд не бере до уваги покликання в наказі на витяг з даних електронної системи контролю доступу, зважаючи на те, що вказана система перебуває під контролем відповідача.

Відповідачем не фіксувалася кожна відсутність працівника на робочому місці відповідним актом, із відібранням пояснень причин відсутності на роботі ОСОБА_1 .

Крім того, в наказі не зазначено конкретні дати та години відсутності на роботі ОСОБА_1 , за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, формулювання обмежено загальними висновками «в період з 01.07. по 13.08.2020 року».

Посилання на такі порушення не може братися до уваги, так як під час розгляду справи перевіряються тільки звинувачення, висловлені в наказі про оголошення догани, та чи не порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Суд не вправі змінювати чи доповнювати формулювання обставин вчинення дисциплінарного проступку, за який ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки це було б порушенням принцип неупередженості та дизпозитивності суду, перекладення на суд функції звинувачення.

Також, через відсутність зазначення конкретного часу вчинення порушення суд позбавлений можливості перевірити факт відсутності на робочому місці, поважність/неповажнісить причин відсутності, можливе виконання роботи поза межами робочого місця.

Крім того, відповідачем не спростовано доводи позивача про те, що наказ про оголошення догани йому оголошений не був, а виготовлений в грудні 2020 року з метою його звільнення. Так, згідно акту про відмову від підпису про ознайомлення із наказом від 14.08.2020 року, ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення із наказом №124-к, а не 113-к, відповідач не заявляв клопотання про виклик свідків, які були присутніми під час оголошення наказу, поштовим відправленням наказ надісланий не був. У зв`язку із цим, суд не має можливості перевірити, чи наказ винесено в строки, встановлені статтею 148 КЗпП України.

Також, з цих підстав підлягає до задоволення клопотання про поновлення строку оскарження наказу.

Тому, суд доходить остаточного висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Поновити строк оскарження наказу №113-к від 14.08.2020 року.

Скасувати наказ т.в.о. директора державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» від 14 серпня 2020 року №113-к ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Стягнути з державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» в користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Тернопільське лісове господарство», 46000, м. Тернопіль, вул. Багата, 5-А, .

Повний текст рішення виготовлено 28.04.2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк