СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/90/21
ун. № 759/4666/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Істомній О.Г.;

за участю представника скаржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_4 , суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Джулай Юлії Юріївни, стягувач: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва знаходиться справа за скаргою ОСОБА_4 , в якій він просить визнати дії старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Джулай Ю.Ю. щодо неврахування грошової суми на загальну суму 134 934 грн. 18 коп. в якості сплати аліментів у рамках виконавчого провадження № 64618965, а також нарахування заборгованості із сплати аліментів за період з березня 2013р. по 9.11.2013р., виходячи з середньої заробітної плати по м. Києві в той час, коли він був зареєстрований в Київській області незаконними, та зобов`язати державного виконавця провести повторний розрахунок заборгованості по аліментам із врахуванням вказаної суми та місця його реєстрації.

Під час розгляду даної скарги стягувач ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням (заявою), в якому просить визначити реальний розмір заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_4 , витребувавши інформацію про доходи боржника в періоди його роботи в крюїнгових компаніях капітаном морських судів в певні періоди 2013-2021р.р.

Представник скаржника проти заяви заперечує, посилаючись на те, що підстав для її розгляду в межах поданої скарги на дії державного виконавця щодо неврахування грошових коштів, сплачених боржником в якості аліментів, немає.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає, що клопотання про встановлення розміру заборгованості задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Звертаючись до суду зі скаргою, боржник ОСОБА_4 просить поновити порушене, на його думку, право шляхом зобов`язання державного виконавця провести повторний розрахунок заборгованості з урахуванням його місця реєстрації з березня 2013р. по 9.11.2013р. в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області та фактично сплачених грошових коштів протягом 2013-2020р. в якості аліментів.

Таким чином, предметом перевірки за скаргою боржника ОСОБА_4 , поданої відповідно до ст. 447 ЦПК України, є дії державного виконавця щодо відмови врахувати в якості аліментів сплачені ним на адресу стягувача протягом 2013-2020р. грошові кошти на загальну суму 134 934 грн. 18 коп., а також нарахування заборгованості із сплати аліментів за період з березня 2013р. по 9.11.2013р., виходячи з середньої заробітної плати по м. Києві в той час, коли боржник був зареєстрований в Київській області.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, суд не вбачає законних підстав для задоволення клопотання стягувача про встановлення розміру заборгованості із сплати аліментів, оскільки обов`язок по визначенню розміру заборгованості із сплати аліментів чинним законодавством покладається на виконавця, а право на оскарження дій виконавця, в тому числі і щодо нарахування заборгованості із сплати аліментів (складеного ним розрахунку заборгованості), передбачено ст. 447 ЦПК України - шляхом звернення до суду із скаргою.

Саме такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019року у справі № 201/10329/16-ц.

Крім того, яка зазначила стягувач, вона звернулась до суду з відповідною скаргою на дії державного виконавця з приводу складеного ним розрахунку заборгованості, тобто скористалась своїм правом, передбаченим ст. 447 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 13, 447, 451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У клопотанні ОСОБА_2 про встановлення розміру заборгованості - відмовити.

Суддя Кириленко Т.В.