Справа № 373/423/21
Номер провадження 2/373/417/21
УХВАЛА

12 травня 2021 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

під головуванням судді Лебедя В.В.,

секретаря судових засідань Тітрової І.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача-адвоката Васюхна В.О., відповідача ОСОБА_2 , розглянув у відкритому підготовчому засіданні в м. Переяславі мирову угоду від 28.04.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна.

Через канцелярію суду 28.04.2021 позивачем було подано мирову угоду, підписану сторонами, яку останні просили затвердити в судовому засіданні та закрити провадження у справі, на таких умовах.

Сторони дійшли згоди про розподіл майна, що є у їх спільній частковій власності та вирішили, що позивачу ОСОБА_1 виділяється у житловому будинку АДРЕСА_1 , - приміщення2-1 (веранда) площею 9,20 м.кв., приміщення 2-2 (кухня) площею 11,60 м.кв., приміщення 2-3 (житлова кімната) площею 11,20 м.кв., приміщення 2-4 площею 9,40 м.кв., а всього 41,40 м.кв., а також сарай Б, прибудова б, погріб В, огорожа 1, ворота хвіртка 2; відповідачці ОСОБА_2 виділити в цьому ж будинку приміщення 1-1 (веранда) площею 9,60 м.кв., приміщення 1-2 (вітальня) площею 8,50 м.кв., 1-3 (житлова) площею 19,00 м.кв., 1-4 (житлова) площею 6,40 м.кв., 1-5 (кухня) площею 5,90 м.кв., а всього 49,40 м.кв., а також сарай Б-1, погріб В-1, огорожа 3, хвіртка 4.

Сторони домовилися що після поділу спільного майна, та підписання мирової угоди, майнові претензії сторін щодо вказаного вище майна вважаються врегульованими, та право спільної часткової власності сторін припиняється (п. 4, а/с 56).

Наслідки укладення мирової угоди, зміст ст. 207, 208 ЦПК України сторонам роз`яснені та зрозумілі (п. 7, а/с 56, на звороті).

В судовому засіданні представник позивача, позивач, відповідач просили затвердити мирову угоду та провадження у справі закрити. Додатково в рамках розгляду мирової угоди до справи просили долучити копію витягу технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 станом на 10.05.1988 за реєстраційним № 3522; копію витягу з технічного паспорту за реєстровим № 3522/18 на даний будинок, в якому міститься копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 .

Суд, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідив матеріали справи, зміст мирової угоди, встановив таке.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 7 ст. 49 ЦПК України встановлено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Отже, виходячи з аналізу вказаної норми, мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи на підставі взаємних поступок, у якій сторони розподіляють лише їхні спірні процесуальні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є закриття провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків сторін.

Крім того, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що укладення мирової угоди є одним із способів врегулювання спору між сторонами.

Частиною 2 статті 207 ЦПК України передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі (ч. 4 ст. 207 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд повинен з`ясувати, чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону та перевірити, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.1988 позивач ОСОБА_1 набув право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною житловою площею 43,10 кв.м. із прилеглиими до нього: сарай, погріб, вбиральня, вбиральня, сарай, огорожа, доріжки, розміщеного в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 594 кв.м. Вказана частина належала померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (а/с 5).

Відповідно до копії витягу з технічного паспорту за реєстровим № 3522/18 на будинок АДРЕСА_1 . станом на 10.05.1988 загальна площа будинку складає 86,00 кв.м., та в Характеристиці будівель та споруд містить такі будівлі та споруди: А1 житловий будинок, а-1 сени, Б-1 - сарай, В-1 погріб, Г вбиральня, 1 огорожа, 2 огорожа.

Відповідно до копії технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 . станом на 10.02.2021 з інвентаризаційної справи № 1417 загальна площа будинку складає 90,8 кв.м., та в характеристиці будинку містить такі будівлі та споруди: А житловий будинок, а прибудова, Б - сарай, Б1 сарай, б прибудова, В погріб, В1 погріб, Г вбиральня, Г1 вбиральня, 1 огорожа, 2 ворота з хвірткою, 3 огорожа, 4 хвіртка (а/с 6, 9).

На даний час розбіжність в характеристиці будівель та споруд до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , становить окрім житлового будинку 6 об`єктів, яких первинно не було станом на 10.05.1988 відповідно до копії витягу з технічного паспорту за реєстровим № 3522/18.

Різниця у загальній площі будинку за однією і тією ж адресою становить 4,8 кв.м. за арифметичним відніманням за розрахунком: 90,8 кв.м.-86,00 кв.м.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 30.12.2003 на 1/2 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входять 1/2 частина житлового будинку, 1А, загальною площею 49,5 кв.м., 1/2 частина сараю, 2Б, погріб, 3В, правовий режим власності за відповідачкою ОСОБА_2 визначений як приватна власність.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 30.12.2003 відповідачці ОСОБА_2 належить 1/2 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входять 1/2 частина житлового будинку, 1А, загальною площею 49,5 кв.м., 1/2 частина сараю, 2Б, погріб, 3В.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, серед яких при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з`ясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження.

Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Крім цього, згідно із ст. 367 Цивільного кодексу Украни (ЦК України) майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідні роз`яснення щодо порядку проведення поділу містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7. Зокрема, в п. 7 цієї постанови зауважено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Таким чином, виділ майна за ЦК України (ст. 364, 370), можливий лише щодо майна, яке належить на праві спільної власності кільком співвласникам.

Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 181 ЦК України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Стаття 183 ЦК України визначає, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, а неподільною річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Отже, якщо після поділу (виділу) речі (земельної ділянки, будинку тощо) її цільове призначення не втрачається поділ (виділ) є можливим.

Стаття 319 ЦК України гарантує власнику здійснення його права власності в спосіб, не заборонений законом та на власний розсуд.

З вказаного вище, слід зробити висновок, що нерухома річ у виді будинку може бути поділена після визначення технічної можливості такого поділу (виділу) на підставі експертизи за клопотанням сторони, оскільки суд не може бути спеціалістом у галузі будівництва, або іншого спеціалізованого дослідження встановленого законом фахівця в певній галузі, що підтверджує дотримання державних будівельних та інших (санітарних, гігієнічних тощо) норм та вимог, до яких серед іншого входять і державні будівельні стандарти. При цьому, слід зауважати, що консультація спеціаліста відрізняється від висновку експерта, попередженого про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та не мають наперед доказового значення.

З цього вбачається, що можливим є поділ того майна в тому розмірі частки, яке було б набуто як позивачем, так і відповідачем.

Як встановлено судом вище станом на 12.05.2021 розбіжність в характеристиці будівель та споруд до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , становить окрім житлового будинку 6 (шість) об`єктів, яких первинно не було станом на 10.05.1988 відповідно до копії витягу з технічного паспорту за реєстровим № 3522/18.

Крім цього, відповідачці ОСОБА_2 належить 1/2 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входять 1/2 частина житлового будинку, 1А, загальною площею 49,5 кв.м., 1/2 частина сараю, 2Б, погріб, 3В (відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 30.12.2003), що належить на праві приватної власності, а не спільної часткової власності як вказано в мировій угоді.

Крім цього, виходячи з тексту мирової угоди за відповідачем закріплюється право власності на сарай Б-1, погріб В-1, огорожа 3, хвіртка 4, проте як вказано вище відповідач набув у власність безвідносно до режиму майна 1/2 сараю та погріб, а не цілий сарай, огорожу та хвіртку.

У цивільному праві діє принцип римського права: Ніхто не може передати іншому більше прав на річ, ніж має сам (лист Верховного Суду України від 01.07.2013 Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ).

Практичне значення затвердження мирової угоди полягає в тому, що у похідних способах набуття права власності на майно необхідно враховувати вірогідність наявності на це майно прав інших осіб невласників, наприклад іпотекодержателя, заставодержателя, орендатора, іншого суб`єкта обмеженого речового права. Ці права зазвичай не втрачаються при зміні власника речі, яка переходить до нового власника, маючи обтяження, про що вказано у листі ВСУ від 01.07.2013.

Вказані розбіжності, на які звертається увага сторін та учасників справи, суттєво впливають на можливість затвердження мирової угоди та її відповідності закону, права та інтереси третіх осіб, а саме:

- визначення правового режиму власності, чи майно належить до нерухомої подільної речі як спільної часткової власності чи приватної власності;

- кому саме належить 4,8 кв.м. від загальної площі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що може вплинути на права та інтереси третіх осіб. Не виключена теоретична можливість належності вказаної різниці загальної площі житлового будинку третій особі;

- визначення розміру часток у власності на підставі правовстановлюючих документів, конкретних об`єктів у домоволодінні (будівель та споруд), що належали б як позивачу, так і відповідачу, та не належали третім особам, виходячи з того, що цілий сарай, огорожа та хвіртка не належать відповідачу відповідно до правовстановлюючого документу-свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 30.12.2003;

- після встановлення правового режиму у виді спільної часткової власності за позивачем та відповідачем без третіх осіб, слід встановити чи належать будь кому зі сторін у справі 6 об`єктів, яких первинно не було в домоволодінні за вказаною вище адресою станом на 10.05.1988 відповідно до копії витягу з технічного паспорту за реєстровим № 3522/18;

- після визначення належності у спільній частковій власності всього домоволодіння (будівель та споруд) на підставі допустимих, належних та достатніх доказів, перейти до визначення технічної можливості їх поділу на підставі домовленості (мирової угоди) між позивачем та відповідачем.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши зміст позовної заяви, доданих до неї документів, укладеної сторонами мирової угоди, доданих в рамках розгляду мирової угоди документів, суд дійшов висновку, що дана мирова угода не може бути затверджена судом, оскільки подана суду мирова угода суперечить закону та може вплинути (порушувати) права чи охоронювані законом інтереси третіх осіб.

Керуючись ст. 207 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затверджені мирової угоди від 28.04.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, і продовжити підготовче засідання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ