Справа № 215/5675/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

за участю: секретаря - Безкоровайної О.Т.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком її дочки ОСОБА_3 , шлюб між якими розірваний рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2018. Відповідач ОСОБА_2 не проживає в зазначеній квартирі з 2017 року, за нараховані на нього комунальні послуги не сплачує, а також не несе інші видатки на утримання квартири, усі прохання позивача знятись з реєстраційного обліку відповідач ігнорує.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.05.2021 постановлено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-7). У зазначеній квартирі зареєстрований колишній чоловік її дочки - відповідач ОСОБА_3 , який фактично за вказаною адресою не проживає (а.с.8-11).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Порядок і правові наслідки припинення права на житло залежать насамперед від виду житлового фонду, до якого відноситься житлове приміщення, а також від підстав користування цим житлом.

Відповідач за згодою позивача проживає у спірній квартирі, і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Оскільки, відповідач спільним побутом з позивачем не пов`язаний, не є членом її сім`ї, правові підстави користуванням квартирою припинені, тому суд вважає необхідним позов задовольнити.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 840,80 грн. сплаченого при подачі позову судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 12, 43, 49, 133, 141, 263-268, 274, 280-289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. сплаченого при подачі позову судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

СУДДЯ: