Справа № 352/551/21
Провадження № 2-о/352/36/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Шпек В.О.,

за участю: заявника ОСОБА_1.,

представника заявника ОСОБА_8,

заінтересованої особи: ОСОБА_4

розглянувши у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_4, про встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме, що свідоцтво про право власності на житло за адресою АДРЕСА_1 видане 06.06.1994 виконкомом Тисменицької міської ради в рівних частках ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 у 1/3 частці належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до паспортих даних вона - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її народження мамі, на той час ОСОБА_4, 10.07.1992 видано свідоцтво про її народження на ім'я ОСОБА_1, у якому запис про батька здійснено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері), актовий запис №60.

В 1994 році вона разом із мамою ОСОБА_4 та прабабусею ОСОБА_3 проживали та були зареєстровані в квартирі за адресою АДРЕСА_1. У цьому ж році мама та прабабця здійснили приватизацію цієї квартири. 06.06.1994 виконкомом Тисменицької міської ради видано свідоцтво про право власності на житло в рівних частках ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 Однак у свідоцтві про право власності на вищевказане житло її прізвище та прізвище мами записано українською мовою «ОСОБА_4» тобто так, як було записано у паспорті мами, яка була громадянином СРСР, російською мовою «ОСОБА_4», написання різне, а звучання однакове. Хоча згідно свідоцтва про народження її прізвище українською записано «ОСОБА_4».

25.11.1997 мама одружилася з ОСОБА_5, а тому своє дівоче прізвище з «ОСОБА_4» змінила на «ОСОБА_4». 15.07.1999р. ОСОБА_5 визнав батьківство щодо неї, а тому в актовому записі про її народження запис про батька змінено зі ОСОБА_4 на ОСОБА_4, також змінено запис про матір зі ОСОБА_4 на ОСОБА_4, відповідно вона також стала носити прізвище ОСОБА_4.

11.02.2012 вона одружилася з ОСОБА_7, внаслідок чого змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_4, що стверджується витягом з ДРАЦС громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №6 сформованим 22.01.2021р.

14.11.2015 вона одружилася з ОСОБА_6, внаслідок чого змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 прабабця ОСОБА_3 померла. Належну прабабці ОСОБА_3 1/3 частки у квартирі по вул. АДРЕСА_1 успадкувала за правилом представлення її онука ОСОБА_4, яка є заінтересованою особою у даній справі.

У зв'язку з тим, що у свідоцтві про право власності на зазначену квартиру її прізвище записано як «ОСОБА_4», а не так як у первинному актовому записі про народження «ОСОБА_4», то вона не має змоги підтвердити права власності на частку у згаданій квартирі.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, просили її задовольнити.

Заінтересована особа в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши думку заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тисмениця (а.с.10).

10.07.1992 ОСОБА_4 видано свідоцтво про народження доньки ОСОБА_1, у якому запис про батька здійснено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері), актовий запис №60.

В 1994 році заявник разом із мамою ОСОБА_4 та прабабусею ОСОБА_3 проживали та були зареєстровані в квартирі за адресою АДРЕСА_1. У цьому ж році мама та прабабця здійснили приватизацію вищевказаної квартири.

06.06.1994 виконавчим комітетом Тисменицької міської ради видано свідоцтво про право власності на житло в рівних частках ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5). В даному свідоцтві прізвище заявника та її мами, яка є заінтересованою особою у даній справі, записано українською мовою «ОСОБА_4» тобто так, як було записано у паспорті мами, громадянина СРСР, російською мовою «ОСОБА_4».

25.11.1997 мама заявника ОСОБА_4 одружилася з ОСОБА_5, а тому своє дівоче прізвище з «ОСОБА_4» змінила на «ОСОБА_4», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 виданим 25.11.1997 ВРАГС Івано-Франківського міськвиконкому.

15.07.1999 ОСОБА_5 визнав батьківство щодо заявника, а тому в актовому записі про її народження запис про батька змінено зі ОСОБА_4 на ОСОБА_4, також змінено запис про матір зі ОСОБА_4 на ОСОБА_4, відповідно вона також стала носити прізвище ОСОБА_4, що стверджується витягом з ДРАЦС громадян про внесення до актового запису змін, доповнень за №3 сформованим 22.01.2021 (а.с.8).

11.02.2012 заявник одружилася з ОСОБА_7, внаслідок чого змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1, що стверджується витягом з ДРАЦС громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №6 сформованим 22.01.2021 (а.с.7).

14.11.2015 заявник одружилася з ОСОБА_6, внаслідок чого змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим 14.11.2015 ВДРАЦС Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 09.10.2019 Тисменицьким РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області ІНФОРМАЦІЯ_2 прабабця заявниці ОСОБА_3 померла (а.с.9).

Належну прабабці ОСОБА_3 1/3 частки у квартирі по вул. АДРЕСА_1 успадкувала за правилом представлення її онука, а мама заявниці ОСОБА_4.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У зв'язку із розбіжностями у документах заявник не може виготовити технічну документацію на земельні ділянки із присвоєнням їм кадастрових номерів.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством непередбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За розглядом справи на виконання положень ст.ст.76-81 ЦПК України заявником надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви про встановлення юридичного факту, суд вбачає, що встановлення заявленого факту є необхідним заявнику для реалізації її права власності на майно, а саме на частку у квартирі АДРЕСА_1.

При таких обставинах суд вважає, що задоволення заяви про встановлення юридичного факту не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 268, 315-316, 319, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи: ОСОБА_4, про встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло за адресою АДРЕСА_1 видане 06.06.1994 року виконкомом Тисменицької міської ради в рівних частках ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 у 1/3 частці належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

заявник: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5;

заінтересована особа: ОСОБА_4, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Рішення складене в повному обсязі 11.05.2021.

Суддя Д.В. Гриньків