Справа № 487/4378/19
Провадження № 2-зз/487/18/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Попович В.Б., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову накладених ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2019 року по справі №487/4378/19, якою накладено арешт на його майно та заборонено здійснення будь-яких реєстраційних дій, пов`язаних з реєстрацією права власності, щодо нерухомого майна, належного йому на праві власності.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 заявила клопотання про зупинення провадження у справі з розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення по цивільній справі №487/4378/19 накладених ухвалою суду від 07.06.2019 року до перегляду справи в касаційному порядку (провадження №61-5462ск21). В обґрунтування клопотання зазначила, що вищенаведеною ухвалою було накладено арешт на майно ОСОБА_1 . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2020 року задоволено первісний позов, в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Постановою Миколаївського апеляційного суду дане рішення було скасовано, з ухваленням нового про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позовів. Однак, постановою Верховного суду від 19.04.2021 року було зупинено дію постанови Миколаївського апеляційного суду від 24.03.2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку. За такого, вважає, що відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі з розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Заявник в судовому засіданні підтримав думку представника, просив зупинити провадження у справі.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, ухвалою суду від 07.06.2019 року накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: дачний будинок, будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку кадастровий номер :02:075:0473 площею 0,0172 га для індивідуального дачного будівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку кадастровий номер :02:075:0192 площею 0,0483 га для індивідуального дачного будівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 29,7 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 . Заборонено здійснення будь-яких реєстраційних дій, пов`язаних з реєстрацією права власності щодо нерухомого майна, належного на праві власності ОСОБА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором задоволено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у розмірі 12000000 (дванадцять мільйонів) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 9989,20 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.03.2021 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.

Однак, ухвалою Верховного Суду від 19.04.2021 року відкрито касаційне провадження у справі №487/4378/19. Зупинено дію постанови Миколаївського апеляційного суду від 24.03.2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Водночас, ст. 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до вимог ч. 5 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Крім цього, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. Подібний правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №904/3935/18 та від 29.04.2020 року у справі №903/611/19.

Слід зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі №910/5425/18 та від 20.06.2019 року у справі №910/12694/18.

В п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України, наведений перелік підстав в яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а саме у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом указаної норми підставою зупинення провадження у справі є виключно об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість встановлення судом обставин справи, відповідних їм правовідносин та формування судом правових висновків щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої справи.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Зважаючи на вимоги, які заявлені у заяві про скасування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність об`єктивної неможливості розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову до вирішення справи Верховним Судом. Так як, чинним цивільним процесуальним кодексом України не передбачено зупинення розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову на даній стадії, а ст. 251-252 ЦПК України передбачено право та обов`язок суду зупинити провадження у справі у визначених випадках у справах, в яких відкрито провадження та здійснюється їх розгляд. В даній же справі, вже було ухвалено рішення по суті.

У зв`язку з чим суд вважає, що у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі до перегляду справи №487/4378/19 в касаційному порядку відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05.05.2021 року.

Суддя С.В. Щербина