КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3721/18
Провадження № 2/488/83/21 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.03.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Глубоченко О.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

та відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивачка - ОСОБА_6 звернулася до суду із даним позовом до ОСОБА_5 , яка діяла як в своїх інтересах так і в інтересах неповнолітньої на час подачі позову ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування якого вказала наступне.

На підставі ордеру № 1745 від 06.08.1987 р., її матері - ОСОБА_7 на сім`ю складом 4 особи, було надано право на вселення у квартиру АДРЕСА_1 . На той час сім`я складалася із ОСОБА_7 (наймач) та члени її сім`ї, дочки - позивачка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла. Після її смерті позивачка переоформила на себе особові рахунки по сплаті житлово-комунальних послуг за дану квартиру.

У 2002 році сестра позивачки, відповідачка по даній справі - ОСОБА_5 зібрала усі свої речі та добровільно залишила квартиру, у зв`язку із тим, що вийшла заміж. З цього часу вона не проживала у квартирі, не сплачувала житлово-комунальні платежі та не цікавилась квартирою, а після народження у неї дитини - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона зареєструвала її у цій квартирі.

Позивачка зазначає, що з 2002 року її сестра ОСОБА_5 без поважних причин не проживає у квартирі, а її дочка - ОСОБА_3 взагалі ніколи не проживала у квартирі, хоча жодних перешкод для цього позивачка їм не створювала. Будь-яких їхніх речей у квартирі немає, участі в утриманні квартири вони не приймають, що ставить позивачку у скрутний матеріальний стан, та створюють перешкоди у приватизації житлового приміщення.

Посилаючись на таке, позивачка просила у своєму позові визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги з вищевикладених підстав.

Відповідачка - ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідачка - ОСОБА_3 , яка на час винесення судом рішення по справі, є повнолітньою особою, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині своїх інтересів. Відповідачка суду пояснила, що вона дійсно жодного дня не проживала у спірній квартирі, оскільки з народження проживала у квартирі своєї бабусі - ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 . Бабуся займалася її вихованням та утриманням. Відповідачка також пояснила, що вона почала спілкуватися з позивачкою близько 2-3 років тому, і має бажання проживати у спірній квартирі.

Представники третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району та Миколаївська міськрада у судове засідання не з`явилися. Від представника Служби у справах дітей Адміністрації Корабельного району надійшла заява про слухання справи у його відсутність. Причини неявки у судове засідання представника Миколаївської міськради суду невідомі.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, та дослідивши зібрані по праві письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами першою, четвертою-сьомою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, та, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі обмінного ордеру № 1745 від 06.08.1987 р., виданого Бюро обміну житлових приміщень Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів, сім`я ОСОБА_13 вселилась до квартири АДРЕСА_1 . Сім`я ОСОБА_13 на час вселення складалась із 4 осіб - ОСОБА_7 (наймач) та її дочки: позивачка ОСОБА_14 , відповідачка ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 .

Із матеріалів справи вбачається, що наймач - ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, у зв`язку із чим була знята з реєстрації за вказаною адресою.

Із наявної у матеріалах справи поквартирної карточки ф.Б, вбачається, що ОСОБА_18 була знята з реєстрації 25.09.2003 р.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_15 , зареєстровані у спірному житловому приміщенні з 20.08.1987 р., а відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована з 09.04.2003 р.

Спірна квартира на даний час не приватизована та є комунальною власністю.

Із матеріалів справи вбачається, що батьками відповідачки ОСОБА_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.10.2019 р. були позбавлені батьківських прав відносно своїх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цим же судовим рішенням піклувальником неповнолітньої ОСОБА_3 була призначена її бабуся - ОСОБА_12 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 досягла повноліття, і з цього часу в силу ч. 1 ст. 47 ЦПК України, вона має цивільну процесуальну дієздатність, тобто здатна особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки у суді.

За положеннями ч.1 ст. 71, ст.72 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до певного житлового приміщення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені законом строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Із наявного у матеріалах справи акту про не проживання від 22.08.2008 р., вбачається, що відповідачі по даній справі - ОСОБА_5 та її дочка - ОСОБА_3 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 з 2002 року. Зміст вказаного акту узгоджується с показами допитаних у судовому засіданні свідків - ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 (за клопотанням позивача), так і свідка - ОСОБА_23 (за клопотанням відповідача ОСОБА_3 ). Свідки суду пояснили, що відповідачка ОСОБА_5 не проживає у вказаній квартирі більше 10 років, добровільно залишила житлове приміщення у зв`язку із одруженням, вивезла звідти усі свої речі, і будь-яких перешкод у проживанні позивачка їй ніколи не створювала. Також свідки пояснили суду, що відповідачка ОСОБА_3 взагалі ніколи не проживала у цій квартирі, з часу свого народження і на час розгляду справи.

За такого, та з урахуванням положень ст.ст. 71-72 ЖК УРСР, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_5 втратила право користування спірним житловим приміщенням внаслідок не проживання без поважних причин понад 6 місяців.

Щодо позовних вимог в частині відповідачки ОСОБА_3 , то суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з чч.1, 2 та 3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

За змістом ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Судовим розглядом встановлено, що на час народження ОСОБА_3 , її мати - ОСОБА_5 без поважних причин не проживала у спірній квартирі, та добровільно виїхала звідти, забравши усі свої речі. Після народження, ІНФОРМАЦІЯ_5 і до часу розгляду справи, ОСОБА_3 жодного дня не проживала у квартирі, і усе своє життя вона проживала у квартирі своєї бабусі - ОСОБА_12 АДРЕСА_2 ., що відповідачка сама підтвердила у судовому засіданні.

На думку суду, право користування спірним житловим приміщенням ОСОБА_3 є похідним від аналогічного права її матері - ОСОБА_5 , яка втратила його внаслідок не проживання без поважних причин понад встановлений законом строк.

Судом також встановлено, що законні представники ОСОБА_3 на час її неповноліття, - батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (до часу позбавлення їх батьківських прав заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.10.2019 р.), а після цього часу її піклувальник - ОСОБА_12 не вчинили жодних дій щодо вселення неповнолітньої до спірної квартири, у тому числі, шляхом пред`явлення зустрічного позову у даній справі.

Доказів намагання відповідачки чи її законних представників у позасудовому порядку вселитись до спірної квартири матеріали справи також не містять.

Поважних причин для збереження за ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_11 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3 .

Стягнути на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 судовий збір у розмірі - по 352,40 грн. із кожної.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Відповідач - ОСОБА_11 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 26.03.2021 року

Суддя Л.І. Селіщева