РІШЕННЯ

Іменем України

27.04.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Галімурці О.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. В обґрунтування позову зазначає, що згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова від 25.04.2018 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.186 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Заявлений ОСОБА_1 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином залишено без розгляду та роз`яснено потерпілому право звернення із позовом у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , 14.09.2012 року близько 00 год. 30 хв. маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, знаходячись біля приміщення піцерії «РедСітіНайт», що на вулиці Кн.Ольги, 106 у м.Львові, шляхом ривка викрав з рук ОСОБА_1 гаманець вартістю 600 грн., в якому знаходились гроші у сумі 500 доларів США (5 купюр номіналом по 100), що в еквіваленті за курсом НБУ (станом на 25.04.2019р. 26.59 гривень за 1 долар США) становить 13295 гривень, 25 гривень. Станом на 25.04.2019 року загальна сума матеріального збитку становить - 13920 грн.

Крім цього зазначив, що злочином йому було завдано значної моральної шкоди. Внаслідок вчинення щодо нього з боку ОСОБА_3 злочинних дій, він переживає душевні страждання, оскільки втратив заощадження що збирав впродовж тривалого часу. Це заподіяло важкого психологічного удару, він досі не може змиритися з тим, що став жертвою злочинних дій, відтак не може сконцентруватися на роботі, у нього постійний стан тривоги. Внаслідок цього, втратив звичний режим життя, у нього часті випадки безсоння, неспокою, страху, що зазначене може повторитися. Крім цього, ніяк не не може перестати думати про те, що незаконно заволоділи його гаманцем, який на день народження подарувала мама та рідна сестра. Злочин був вчинений зухвало та відкрито, змушений відмовлятись від багатьох речей. Більше семи років пройшло з даної події, ОСОБА_3 жодного разу не покаявся у вчиненному, не попросив вибачення не намагався повернути викрадене, а навпаки весь цей період вів себе зухвало, всяляко намагався затягувати розгляд справи. У зв`язку з злочинними діями відповідача йому було заподіяно значної моральної шкоди, змінився його сталий ритм життя, перебував у постійній тривозі що втратив свої речі та заощадження. Думки про останні події тримали його в постійній напрузі, не міг спокійно продовжувати своє життя, що спричинило погіршення здоров`я. Моральну шкоду він оцінює у 100 000 грн.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду завдану злочином у розмірі 13920 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. а також 5000 грн. витрат на правову допомогу.

У поданому відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що відповідач не визнає позовних вимог оскільки позивачем в позовній заяві вказано лише суму, проте немає жодного посилання на відповідні докази, які б підтверджували вартість гаманця та гривневий еквівалент 500 доларам США на момент розгляду справи в суді. Не підтверджено також і наявність саме такої суми у викраденому гаманці. Крім цього, вартість гаманця і суму коштів у розмірі 500 доларів США слід розраховувати виходячи із цін та курсу доллара, які є на момент розгляду справи. Вартість гаманця необхідно розраховувати виходячи з реальної вартості аналогічного товару на момент розгляду справи, в позовній заяві не міститься посилання на аналіз вартості аналогічних товарів. Так як належних і допустимих доказів, які б підтверджували матеріальні збитки у розмірі 13920 грн. немає, відповідач ОСОБА_3 вважає дану позовну вимогу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо моральної шкоди, відповідач вважає, що також немає жодних доказів, які б підтвердили, що така шкода оцінюється в розмірі 100 000 грн. В позовній заяві позивач зазначає, що йому завдано моральної шкоди, оскільки відповідач своїми діями заподіяв йому важкий психологічний удар. Позивач не може сконцентруватися на роботі, втратив звичний ритм життя, має страх, що такі дії можуть повторитися, у зв`язку із чим погіршився стан його здоров`я. Однак позивачем не доведено той факт, що саме вчинення злочину відповідачем призвело до вищеперелічених змін у його житті, зокрема і стану здоров`я. До позовної заяви не додано жодного доказу, який би підтвердив позицію позивача. Також немає доказів зухвалого поводження відповідача з позивачем та затягування розгляду справ з боку відповідача.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. зазначає, що позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б підтвердили факт понесення таких витрат.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 13.12.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві.

Будучи допитаним в якості свідка позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що разом з ОСОБА_6 біля входу в «Новий цум» зустрів ОСОБА_3 , який попросив його позичити 20 грн. Він дістав свій гаманець щоб дати ОСОБА_3 гроші, однак той вирвав гаманець і втік. Був в «шоці», думав що ОСОБА_3 жартує. В гаманці було 500 доларів США, які він мав позичити ОСОБА_6 . Візуально знав ОСОБА_3 , з ним вітався. ОСОБА_3 є старшим за нього. Через деякий час відшукав його і просив повернути гроші, на що ОСОБА_3 відповів що ніяких грошей в не брав. Думав що ОСОБА_3 згодом віддасть гроші. Ніхто перед ним не вибачився, кошти йому повернуті не були. На момент крадіжки грошей свідок ОСОБА_1 працював неофіційно. Змушений звертатись до суду за захистом своїх прав.

Відповідач в судове засідання не з`явився хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача протии позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона являється мамою ОСОБА_3 . Дев`ять років назад була справа відносно її сина. Вони є сусідами з ОСОБА_1 , їхні будинки знаходяться поряд, також вчились в одній школі. Син ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 були знайомі, «разом пили горілку». Син ОСОБА_3 ніяких грошей в ОСОБА_1 не брав, вона в нього грошей не бачила.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 являється його другом ще зі школи. ОСОБА_3 знає візуально оскільки він живе трохи дальше він них. В цей день 14.09.2012 року він мав позичити гроші у ОСОБА_1 і зустрілись з ним поряд з піцерією, майже біля входу в «Новий цум». По дорозі зустріли ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_1 мав про щось поговорити, він пройшов далі, оскільки з ОСОБА_3 перебував не в зовсім добрих стосунках. Коли обернувся то побачив, шо ОСОБА_3 щось потягнув в ОСОБА_1 після чого той побіг за ОСОБА_3 . Левандевський мав йому позичити 500 доларів США. Подія відбувалась приблизно о 00 год. 30 хв.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до обвинувального акту від 17.05.2013 року ОСОБА_3 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 14.09.2012 року близько 00 год. 30 хв. маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, знаходячись біля приміщення пі церії «РедСітіНайт», що на вул.Кн.Ольги, 106 у м.Львові, шляхом ривка відкрито викрав з рук ОСОБА_1 його гаманець вартістю 600 грн., в якому знаходились гроші у сумі 500 доларів США, 25 гривень та дисконтні картки ТЦ «Арсен», «Метро».

Згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова від 25.04.2018 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.186 КК України закрито із звільненням останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Підставою для прийняття вказаної ухвали стало те, що захисник обвинуваченого ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків, протягом яких особу може бути притягнуто до відповідальності. Клопотання мотивоване тим, що згідно чинного законодавства, інкриміноване обвинуваченому діяння є злочином середньої тяжкості, з дня вчинення якого пройшов строк, протягом якого особу може бути притягнуто до кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечив проти закриття кримінального провадження. Дана ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили.

Зі змісту ч.3 ст.285 КПК України вбачається, що обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

З узагальнення судової практики Верховного суду України від 20.02.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює закриття кримінальних справ» вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбачене ч.1 ст.186 КК України підтверджене ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25.04.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підтвердження вартості гаманця в розмірі 600 грн., знаходження в ньому 25 грн. та 500 доларів США позивачем надано обвинувальний акт від 17.05.2013 року, натомість відповідачем не подано жодного доказу на спростування вартості гаманця та знаходження в ньому грошових коштів.

Крім цього, розмір заподіяної шкоди в сумі 500 доларів США підтверджений показами позивача, що був допитаний в якості свідка, ОСОБА_1 , показами свідка ОСОБА_6 , який був очевидцем події та якому ОСОБА_1 в цей день мав позичити 500 доларів США.

Щодо показів свідка ОСОБА_7 , про те, що її син не викрадав коштів в ОСОБА_1 , то суд їх оцінює критично, оскільки даний свідок не був безпосереднім очевидцем вказаної події, а те що в подальшому вона не бачила коштів в свого сина, не може з достатньою переконливістю свідчити, що він їх не викрадав.

Отже зважаючи на викладене, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13 920 грн. є підставними та підлягають до задоволення.

З приводу заявленої позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зі змісту ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України вбачається, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» зазначено, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди яка полягала в заподіянні важкого психологічного удару, неможливості сконцентруватись на роботі, постійний стан тривоги, безсоння, неспокою, страху, погіршення здоров`я, відмови від багатьох речей. Про дані обставини позивач ОСОБА_1 не вказував і будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка.

Разом з тим, враховуючи те, що судом встановлено факт неправомірних дій відносно нього з боку ОСОБА_3 та відшкодування в його користь заподіяної матеріальної шкоди, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, яка полягала у витрачанні свого особистого часу для звернення і відвідування органів досудового розслідування та суду для захисту своїх прав та могло позначитись на звичному ритмі життя позивача що призвело до моральних страждань. Враховуючи характер та тривалість страждань, суд вважає за можливе стягнути на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

З приводу розподілу судових витрат між сторонами, то суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем, як на підставу понесених ним витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката, подано до суду договір № 194 від 24.04.2019 року про надання правової допомоги, акт виконаних робіт згідно договору №194 від 24.04.2019 року та квитанцію №137 від 24.04.2019 року про оплату ОСОБА_1 коштів в сумі 5000 грн.

Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача вказав, що позивачем взагалі не подано доказів які б підтвердили факт понесених витрат на правову допомогу що не відповідає дійсності.

За таких обставин, суд приходить до висновку що витрати позивача на правничу допомогу слід покласти на відповідача в розмірі зазначеному позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , матеріальну шкоду у розмірі 13 920 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Франківський районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено: 07.05.2021 року.

Суддя Дзеньдзюра С.М.