Провадження №2/359/1411/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Рожковій Ж.Р.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2020 року позивачі звернулися з позовом до суду, в обґрунтування якого зазначили, що вони позбавлені правових підстав оформити право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , до складу якої входить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , право власності на який належало спадкодавцю, ОСОБА_5 , набутого ним за час життя на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 17 листопада 1959 року в сукупності з іншими документами (будинковою книгою та технічним паспортом), які підтверджують набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами - в нотаріальному порядку, шляхом одержання в державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_8 свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав відсутності в позивачів оригіналу документа, який посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок.

Тому, відповідно до приписів ст. 392 ЦК України, наведені вище обставини на думку позивачів як правонаступникам надають підстави для визнання з ними права власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , як виняткового судового способу захисту права на майно, оскільки одержання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку є не можливим.

Ухвалою судді від 11 січня 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (а.с.62).

Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року, витребувано у Бориспільської міської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкових справи заведених після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , 7 листопада 2016 року ОСОБА_7

На проведення підготовчого засідання позивачі не з`явилися. Однак, від їх представника, адвоката Ковальчука С.М. надійшла заява, в якій останній просив суд, на підставі ст. ст. 198, 211 ЦПК України, проводити розгляд цивільної справи (під час підготовчого провадження та розгляду справи по суті) у відсутність позивачів та їх представника, при цьому заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив суд їх задовольнити.

Відповідач на проведення підготовчого засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бориспіль Київської області помер ОСОБА_5 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.02.2004 року (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_5 , на підставі ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина, часом відкриття якої є день його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, ввійшли всі права та обов`язки ОСОБА_5 , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме: права на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1

Спадкоємцями за заповітом і за законом, відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Право на спадкування, згідно із нормами ч.1 та ч.3 ст. 1223 ЦК України, виникає у день відкриття спадщини і належить особам, зазначених у заповіті. В той час, як передбачено ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Із заповіту, посвідченого державним нотаріусом Бориспільської міської нотаріальної контори Сіпко Л.М. від 18.06.1999 року, вбачається, що ОСОБА_5 належну йому 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_2 заповів своєму сину, ОСОБА_7 (а.с.19).

Даний заповіт, відповідно до ст. 1236 ЦК України, охоплює лише частину майна, яке належатиме спадкодавцю на час його смерті.

В той час, згідно із положенням ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини, встановленого ч.1 ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки на час відкриття спадщини ОСОБА_9 як спадкоємець за заповітом постійно проживав разом із спадкодавцем в житловому будинку під АДРЕСА_2 , що підтверджується записом в Будинковій книзі на житловий будинок (а.с.30-40) про його зареєстроване місце проживання за цією адресою як спадкодавця, ОСОБА_5 , так і спадкоємця за заповітом, ОСОБА_9 , останній, відповідно до положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

До кола спадкоємців, які згідно із вимогами ст. 1241 ЦК України, мають право на обов`язкову частку у спадщині відноситься непрацездатна вдова (дружина) спадкодавця, ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 20.11.1979 року (а.с.21).

ОСОБА_6 на момент смерті спадкодавця, ОСОБА_5 , досягла пенсійного віку, а тому в силу вимог закону вважається непрацездатною, що надає їй право на спадкування, не залежно від змісту заповіту, половини частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом.

Оскільки на час відкриття спадщини ОСОБА_6 як спадкоємець постійно проживала разом із спадкодавцем в житловому будинку під АДРЕСА_2 , що підтверджується записом в Будинковій книзі на житловий будинок про її зареєстроване місце проживання за цією адресою як спадкодавця, ОСОБА_5 так і спадкоємця, ОСОБА_6 (а.с.30-40).

Остання, відповідно до положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 є спадкоємцем за заповітом, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_5 у вигляді 1/5 частки від 1/2 частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 (1/10 частка житлового будинку), яка увійшла до складу спадщини та належить спадкодавцю, за вирахуванням частки ОСОБА_6 , яка є спадкоємцем, що здійснює право на спадкування обов`язкової частки у спадщині не залежно від змісту заповіту, і спадкує половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (1/6 частки, оскільки спадкоємцями за законом є три особи), - частка ОСОБА_7 складає - 5/60 (1/10 - 1/60) частки у житловому будинку, а ОСОБА_6 - 1/60 (1/6 х 1/10) частки у житловому будинку.

В той час, як передбачено ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так як заповітом, складеним 18 червня 1999 року ОСОБА_5 , спадкодавець заповів своєму сину, ОСОБА_9 , лише 1/5 частку від його 1/2 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , що складає 1/10 частку цього об`єкту нерухомого майна, - неохопленою заповітом залишилася спадщина, до якої увійшла 2/5 частки житлового будинку, що належала спадкодавцю, ОСОБА_5 , на час відкриття спадщини, право на спадкування якої, відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, одержують спадкоємці за законом.

ОСОБА_2 , відповідно до положення ст. 1261 ЦК України, також являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, оскільки є дитиною спадкодавця, ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.01.1949 року (а.с.24).

В той час, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, згідно із положенням ч.1 ст. 1269 ЦК України, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У зв`язку з цим, ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу, за місцем відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_5 , із письмовою заявою про прийняття спадщини за законом. Така заява була подана в шестимісячний строк, який встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Оскільки ОСОБА_2 була вчасно подана заява про прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.95).

Оскільки до складу спадщини, право на спадкування якої здійснюється за законом, увійшли права спадкодавця ОСОБА_5 на 2/5 частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , кожен із спадкоємців, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , мають право на спадкування за законом 2/15 (2/5:3) частки цього об`єкту нерухомого майна.

На підставі поданої заяви про прийняття спадщини, державними нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа № 305/2004.

Таким чином, в результаті здійснення права на спадкування як за законом так і за заповітом прав та обов`язків, які увійшли до складу спадщини у вигляді 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що:

1.Спадкоємець ОСОБА_6 набула право на 1/60 частку, яка є обов`язковою часткою у спадщині та 2/15 частки у спадщині за законом, а також належить їй право власності на 1/2 частку житлового будинку, набутої нею за час перебування у шлюбі зі спадкодавцем ОСОБА_5 . Тому, ОСОБА_6 належить сукупна 13/20 (1/60+2/15+1/2) частка у житловому будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2

2.Спадкоємець ОСОБА_2 набув право на спадщину за законом на 2/15 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 .

3.Спадкоємець ОСОБА_7 набув право на 5/60 частки у спадщині за заповітом та 2/15 частки у спадщині за законом. Тому, ОСОБА_10 належить сукупна 13/60 (5/60+2/15) частка у житловому будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бориспіль Київської області померла ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 05.05.2015 року (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_11 , на підставі ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, ввійшли всі права та обов`язки ОСОБА_6 , а саме: права на 13/20 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2

Право на спадкування, згідно із нормами ч.1 та ч.3 ст. 1223 ЦК України, виникає у день відкриття спадщини і належить особам, зазначених у заповіті. В той час, як передбачено ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

ОСОБА_6 за час свого життя не складала заповіту як особистого розпорядження на випадок своєї смерті щодо 13/20 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 чи будь-якого іншого майна, а тому право на спадкування одержують особи першої черги права спадкування за законом, а за їх відсутності - спадкоємці наступних черг.

ОСОБА_7 , відповідно до положення ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, оскільки є дитиною спадкодавця, ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 21.11.1950 року (а.с.22).

Оскільки на час відкриття спадщини ОСОБА_7 як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем в житловому будинку під АДРЕСА_2 , що підтверджується записом в Будинковій книзі житловий будинок про його зареєстроване місце проживання за цією адресою як спадкодавця, ОСОБА_6 так і спадкоємця за законом, ОСОБА_7 , останній, відповідно до положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.30-40).

ОСОБА_2 , відповідно до положення ст. 1261 ЦК України, також являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, оскільки є дитиною спадкодавця, ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.01.1949 року (а.с.21).

У зв`язку з цим, ОСОБА_2 , на підставі ч.1 ст. 1269 ЦК України, звернувся до державного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу, за місцем відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_6 , із письмовою заявою про прийняття спадщини за законом. Така заява була подана ОСОБА_2 в шестимісячний строк, який встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини (а.с.77). Оскільки ОСОБА_2 була вчасно подана заява про прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину.

Оскільки до складу спадщини, право на спадкування якої здійснюється за законом, увійшли права спадкодавця ОСОБА_6 на 13/20 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , кожен із спадкоємців, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , мають право на спадкування за законом 13/40 (13/20:2) частки цього об`єкту нерухомого майна.

На підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_8 , згідно з положенням п. 2.1. Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, була заведена спадкова справа № 281/2015 та внесені відомості про реєстрацію спадкової справи до Спадкового реєстру, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28 серпня 2015 року за № 41344854 (а.с.41).

Таким чином, в результаті здійснення права на спадкування за законом прав та обов`язків, які увійшли до складу спадщини у вигляді 13/20 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 після смерті спадкодавця ОСОБА_6 суд дійшов висновку, що:

1.Спадкоємець ОСОБА_2 набув право на спадщину за законом на 13/40 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 ;

2.Спадкоємець ОСОБА_7 набув право на спадщину за законом на 13/40 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 .

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Бориспіль Київської області помер ОСОБА_7 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , від 08.11.2017 року (а.с.22).

Після смерті ОСОБА_7 , на підставі ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, ввійшли всі права та обов`язки ОСОБА_7 , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме: права на 13/24 (13/40 + 5/60 + 2/15) частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 .

Право на спадкування, згідно із нормами ч.1 та ч.3 ст. 1223 ЦК України, виникає у день відкриття спадщини і належить особам, зазначених у заповіті. В той час, як передбачено ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

ОСОБА_7 за час свого життя не складав заповіту як особистого розпорядження на випадок своєї смерті щодо 13/24 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 чи будь-якого іншого майна, а тому право на спадкування одержують особи першої черги права спадкування за законом, а за їх відсутності - спадкоємці наступних черг.

ОСОБА_3 , відповідно до положення ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, оскільки є дитиною спадкодавця, ОСОБА_7 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 02.03.1973 року (а.с.25).

У зв`язку з цим, ОСОБА_3 , на підставі ч.1 ст. 1269 ЦК України, звернувся до державного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу, за місцем відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_7 із письмовою заявою про прийняття спадщини за законом. Така заява була подана ОСОБА_3 в шестимісячний строк, який встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини (а.с. 115).

Оскільки ОСОБА_3 була вчасно подана заява про прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину.

На підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_12 , згідно з положенням п. 2.1. Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, була заведена спадкова справа № 104/2017 та внесені відомості про реєстрацію спадкової справи до Спадкового реєстру, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19 квітня 2017 року за № 47465957.

Таким чином, в результаті здійснення права на спадкування за законом прав та обов`язків, які увійшли до складу спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що спадкоємець ОСОБА_3 набув право на спадщину за законом на 13/24 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 .

Іншим спадкоємцем, який відповідно до положення ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом є ОСОБА_13 , яка приходиться дитиною спадкодавця, ОСОБА_7 .

Однак, такий спадкоємець в силу вимог ст. ст. 1268 - 1270 ЦК України, не звертався до нотаріуса із письмовими заявами про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 , а також на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується даними, які містяться в Будинковій книзі для прописки громадян, які проживають в будинку. Отже, така особа вважається такою, що не прийняла спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, згідно із положенням ч.1 ст. 1296 ЦК України, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Крім того, як передбачено ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини, на підставі ст. ст. 34, 66 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року, видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо, яке згідно ч.10 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таке ж положення міститься і в п. 4.9 Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

При цьому, як передбачено ч.11 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Оскільки позивачами була прийнята спадщина, в строки та в порядку, що передбачено актами цивільного законодавства України, після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вони звернулися до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_8 , із письмовими заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з: житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 .

В той час, нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі ст. ст. 4, 69 Закону України «Про нотаріат», перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

На підставі п. 2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Одночасно, приписами ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріусу, який вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

19 червня 2020 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_8 , була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 462/02-31, на підставі якої ОСОБА_2 було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/15 житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , що належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 з тих підстав, що спадкоємцями не було подано правовстановлюючого документу на житловий будинок і такі документи в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с.43-44).

Також, 19 червня 2020 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_8 , була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 466/02-31, на підставі якої ОСОБА_2 було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/40 житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , що належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 з тих підстав, що спадкоємцями не було подано правовстановлюючого документу на житловий будинок і такі документи в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с.45-46).

Крім того, 20 липня 2020 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_8 , була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 585/02-31, на підставі якої ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/24 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , що належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 з тих підстав, що спадкоємцями не було подано правовстановлюючого документу на житловий будинок і такі документи в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с.47-48).

Судом встановлено, що в позивачів як в спадкоємців за законом, які прийняли спадщину, відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , який би підтверджував право власності спадкодавців на це майно, яке входить до спадкової маси, а тому позивачі не могли представити державному нотаріусу такого документу.

З огляду на це, постанови державного нотаріуса про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину є законними і обґрунтованими, оскільки відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок, який би підтверджував право власності спадкодавців, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 4.12, 4.15, 4.18 Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Проте, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину, згідно із приписами ч.2 ст. 1296 ЦК України, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 7, 10 п. 1 Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 роз`яснив судам про те, статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Таким чином, враховуючи те, що позивачі прийняли спадщину, в строки та в порядку, що передбачено актами цивільного законодавства України, після смерті спадкодавців, відсутність свідоцтва про право на спадщину за законом, у видачі яких позивачам було обґрунтовано відмовлено державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_8 , не позбавляє позивачів права на спадщину, до складу якої входить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , і яка належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини.

Проте, як передбачено приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до абз. 4 п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13, позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК.

Тому, як дійшов висновків Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Отже, суд дійшов висновку, що житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , належав спадкодавцю, ОСОБА_5 на момент смерті на праві особистої приватної власності, що підтверджується у сукупністю наступними письмовими документами:

-Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 17 листопада 1959 року, посвідченого державним нотаріусом Бориспільської нотаріальної контори, ОСОБА_14 та зареєстрованого в реєстрі під № 2669, відповідно до якого надано у безстрокове користування земельну ділянку 1200 кв.м. по АДРЕСА_3 та який містить на останньому аркушу відмітку про те, що домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстроване на праві особистої приватної власності за ОСОБА_5 (а.с.26-29).

-Будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в житловому будинку під АДРЕСА_2 , яка містить відомості про зареєстрованих осіб, до кола яких відносяться спадкодавці та спадкоємці (а.с.30-33).

-Технічним паспортом на житловий будинок під АДРЕСА_2 , виготовленого 17 жовтня 1996 року Бюро технічної інвентаризації (а.с.33-40).

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, що їх підтверджують, суд вважає, що позивачі позбавлені правових підстав оформити право на спадщину, до складу якої входить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , право власності на який належало спадкодавцю, ОСОБА_5 , набутого ним за час життя на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 17 листопада 1959 року в сукупності з іншими документами (будинковою книгою та технічним паспортом), які підтверджують набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами - в нотаріальному порядку, шляхом одержання в державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_8 свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав відсутності в позивачів оригіналу документа, який посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок.

Тому, відповідно до приписів ст. 392 ЦК України, наведені вище обставини дають позивачам як правонаступникам підстави для визнання з ними права власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 , як виняткового судового способу захисту права на майно, оскільки одержання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку є не можливим.

Керуючись ст. 258,259,263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_4 право власності на 2/15 частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_4 право власності на 13/40 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_5 право власності на 13/24 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2021.

Суддя Чирка С.С.