Справа № 755/2049/21
Провадження № 2/755/1632/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Іванині М.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , враховуючи уточнення позовних вимог, звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення у даній справі і до 30 червня 2024 року, а з 01 липня 2024 року стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі

1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше

50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 січня

2021 року і до 30 червня 2024 року , тобто до закінчення дочкою навчання; стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 14 500,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу у них народилося двоє дітей. У 2018 році шлюб між ними розірвано. Діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею, відповідач самоусунувся від виховання та матеріального забезпечення дітей. У зв`язку з цим, позивач звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, та у 2017 році отримала судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки доходів відповідача. У зв`язку з досягненням старшою дочкою повноліття, стягнення з відповідача аліментів припинено. Враховуючи, що повнолітня дочка продовжує навчання, та той факт, що у сторін є ще одна неповнолітня дитина, син ОСОБА_4 , відповідач повинен виконувати свої обов`язки по утриманню дітей. Крім того, позивач зазначає, що за перший та другий семестр навчання дочки ОСОБА_5 в Київському університеті культури нею було сплачено 29 000,00 грн, а тому стягненню з відповідача підлягає половина понесених нею додаткових витрат на дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 14 500,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

28 квітня 2021 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог. Крім того, у поданій заяві представник позивача просила, з метою уникнення подвійного стягнення, стягувати з відповідача аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 травня 2021 року, оскільки до цього часу аліменти на неповнолітнього сина стягуються з ОСОБА_2 на підставі його рапорту. Також, у заяві представник позивача просила суд розглянути справу у її відсутності.

28 квітня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги, враховуючи їх уточнення, визнає частково, погоджується сплачувати аліменти на неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення ним повноліття, та на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), до 30 червня 2024 року. З приводу стягнення з нього додаткових витрат на повнолітню дочку заперечував.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

07 березня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб.

Згідно із свідоцтвами про народження від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 травня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Судовим наказом від 26 грудня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи стягнення з 04 грудня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

У листі Департаменту державної виконавчої служби на адвокатський запит від 15 квітня 2021 року зазначено, що згідно із даними автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі документи, за якими боржником визначено ОСОБА_2 , а стягувачем - ОСОБА_1 , до органів державної виконавчої служби та приватних виконавців не надходили та на виконанні не перебувають.

Відповідно до довідки про доходи № 47, виданої Управлінням державної охорони України, ОСОБА_2 працює військовослужбовцем в Управлінні державної охорони України. Аліменти утримуються на підставі рапорту ОСОБА_2 від 30 січня 2018 року на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) з 01 лютого 2018 року по 31 грудня 2020 року. Починаючи з 01 січня 2021 року аліменти утримуються у розмірі

ј частини з усіх видів заробітку (доходу) на підставі рапорта ОСОБА_2 від 18 грудня

2020 року на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Із заяви ОСОБА_1 від 19 квітня 2021 року, поданої начальнику Управління державної охорони України, вбачається, що ОСОБА_1 просить припинити стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються з нього на підставі його рапорту від 18 грудня 2020 року.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Щодо стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України

від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

За змістом частин першої-третьої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідач є працездатним, погодився сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено.

Аліменти повинні бути стягнуті у частці від доходу платника аліментів, тобто у спосіб, обраний позивачем.

Враховуючи викладене вище, обставини, що зазначені позивачем і визнані відповідачем, суд приходить до висновку, що присудження аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача відповідає інтересам дитини і не порушує права кожної із сторін.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В уточнених позовних вимог позивач просить стягувати аліменти на неповнолітного сина ОСОБА_4 з 01 травня 2021 року, мотивуючи тим, що до даного часу аліменти на утримання дитини відповідач сплачував у добровільному порядку на підставі свого рапорту від 18 грудня 2020 року.

Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Виходячи з заявлених позовних вимог, враховуючи визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів, а також з метою недопущення виходу за межі заявлених позовних вимог та недопущення подвійного стягнення, суд стягує аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01 травня 2021 року у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Вимога позивача про перерахунок аліментів на неповнолітню дитину після закінчення повнолітньою дочкою навчання та стягнення починаючи з 30 червня 2024 року аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх вже порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи законних інтересів.

Одночасно, суд роз`яснює позивачеві, що вона не позбавлена права звернутися до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, якщо виникнуть обставини, які дозволятимуть збільшити відповідну частку.

Щодо стягнення аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, суд зазначає таке.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі справа № 308/4214/18, провадження № 61-16005св20 зазначено, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З договору № 35518 вбачається, що ОСОБА_5 вступила на навчання до Київського університету культури, спеціальність готельно-ресторанна справа; форма навчання: денна, строк надання освітніх послуг: з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року; сума до оплати за семестр: 14 500,00 грн.

З квитанції від 23 грудня 2020 року № 0.0..1 вбачається, що ОСОБА_1 перерахувала на рахунок Київського університету культури кошти в розмірі 29 000,00 грн, призначення платежу: оплата за навчання.

Враховуючи, що повнолітня дочка сторін ОСОБА_5 дійсно навчається у вищому навчальному закладі з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року, а також враховуючи, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка навчається, суд задовольняє вимогу позивачки та стягує з відповідача ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до 30 червня 2024 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат у розмірі 14 500,00 грн, суд приходить до таких висновків.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У Постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 йдеться про те, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 24 лютого

2016 року по справі 6-1296цс15, зазначається, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення додаткових витрат, позивач долучила як доказ лише договір про сплату за освітні послуги, що не є додатковими витратами, оскільки навчання особи з метою здобуття професійної освіти не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про витрати, викликані особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини, хвороби чи іншого, позивачем суду не надано, а тому дана вимога задоволенню не підлягає.

За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 180-185,191 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 , аліменти на неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 , аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на період навчання, починаючи з 29 січня 2021 року і до 30 червня 2024 року .

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повне рішення суду виготовлено 30 квітня 2021 року.

Суддя О.О. Хромова