справа № 462/2032/21
УХВАЛА

05 травня 2021 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,

встановив:

заявник звернувся у суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) твердих побутових відходів у розмірі 2 823.01 грн., з яких 1 368.24 грн. сума основного боргу, 1 368.24 грн. сума нарахованої пені, 61.80 грн. інфляційні втрати, 24.73 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як вбачається із змісту заяви, стягувач крім суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних просить суд стягнути із боржника на його користь суму нарахованої пені у розмірі 1 368.24 грн., стягнення якої в наказному провадженні не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо у заяві про видачу судового наказу об`єднано вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суддя ухвалою відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині цих вимог, а щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку наказного провадження, - вирішує питання про відкриття наказного провадження. Якщо такі вимоги між собою взаємопов`язані та окремий їх розгляд неможливий (наприклад, заявлено вимогу про присудження аліментів, а із заяви вбачається необхідність залучення особи, яка вже отримує від боржника аліменти), то суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, але лише за умови сукупності таких підстав.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Грінера Україна» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно з ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу ТОВ «Грінера Україна» не повертається.

Керуючись ст.163- 166, 258-261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) твердих побутових відходів .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: І.С. Мруць