Справа № 461/1668/21
Провадження № 4-с/461/15/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Собко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за скаргою адвоката Гаталяка Макара Ярославовича в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа державний виконавець Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бакум Наталія Михайлівна,

встановив:

скаржник звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бакум Наталії Михайлівни під час примусового виконання виконавчого провадження ВП №49996637 щодо виконання виконавчого листа №1-3/2010, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 243 242,14 гривень, яка полягає у не вчиненні виконавчих дій щодо примусового продажу частки квартири боржника;

- зобов`язати державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бакум Наталію Михайлівну вчинити дії щодо примусового продажу частки квартири боржника у виконавчому провадженні ВП №49996637.

Обґрунтовуючи подану скаргу, покликається на те, що на виконанні у державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бакум Наталії Михайлівни перебуває виконавче провадження ВП №49996637 з примусового виконання виконавчого листа №1-3/2010, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 243 242,14 гривень. З метою виконання рішення суду про стягнення з боржника боргу вона звернулась до державного виконавця із заявою про вчинення виконавчих дій, а саме примусового продажу частки квартири, що належить боржнику. У поданій державному виконавцеві заяві вказала, що відмова Жовківської районної адміністрації у наданні дозволу на продаж квартири була скасована рішенням суду від 19.12.2019 року. Однак, державний виконавець відмовила у проведенні виконавчих дій посилаючись на карантинні обмеження. Вказане свідчить про бездіяльність виконавця під час виконання рішення суду та порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає, що державним виконавцем не було вчинено належних дій, спрямованих на реальне виконання рішення суду, а тому просить скаргу задовольнити.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 04.02.2020 року ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бакум Наталії Михайлівни із заявою про вчинення виконавчих дій, а саме просила провести примусову реалізацію ј частки квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 .

Листом державного виконавця від 24.03.2020 року повідомлено стягувача ОСОБА_1 про відсутність можливостей для проведення виконавчих дій, в тому числі для огляду та опису майна боржника, зважаючи на встановлення на території України з 12.03.2020 року карантину.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Матеріали справи не містять даних, що з часу повідомлення скаржника про наявність обставин, які ускладнюють виконання рішення було виконано чи державним виконавцем вживались необхідні заходи для виконання рішення, передбачені ЗУ «По виконавче провадження». Державний виконавець не з`явився в судове засідання та не подав до суду жодних доказів, з приводу обставин скарги, в тому числі матеріалів виконавчого провадження.

Так, відповідно до положень статті 435 ЦПК України та ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, зокрема ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Виключний перелік «обставин, які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення» у національному законодавстві чітко не визначено.

Разом з цим, у матеріалах справи відомості про те, що у порядку статті 435 ЦПК України та ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» судом було прийнято рішення про відстрочення виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 боргу, зважаючи на карантинні обмеження.

Вказане вище свідчить про те, що у розумінні вимог ЗУ "Про виконавче провадження" державним виконавцем допущено бездіяльність, яка полягає у невчиненні виконавчих дій, пов`язаних з реалізацією ј частки квартири, що належить боржнику, тобто дій спрямованих на виконання рішення суду.

Судом не встановлено того, що державним виконавцем вчинялись будь-які інші виконавчі дії спрямовані на виконання рішення суду після звернення стягувача зі скаргою до суду.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що має місце бездіяльність державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бакум Наталії Михайлівни щодо невчинення виконавчих дій пов`язаних з реалізацією ј частки квартири, що належить боржнику у порядку та строки, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» , оскільки державним виконавцем в порушення вимог наведеного Закону не вжито всіх передбачених цим Законом заходів щодо вирішення питання про примусове виконання рішення.

Разом з тим, вимоги скаржника щодо зобов`язання державного виконавця, вчинити дії щодо примусового продажу частки квартири боржника у виконавчому провадженні ВП №49996637, підлягають частковому задоволенні, з огляду на нижченаведене.

Примусове виконання рішення суду полягає у вчиненні державним виконавцем дій в їх сукупності на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до закону.

Як роз`яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на наведене, суд, вирішуючи питання щодо способу поновлення прав стягувача вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця здійснити заходи примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП №49996637 у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і ЗУ «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подана скарга на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

Скаргу адвоката Гаталяка Макара Ярославовича в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа державний виконавець Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бакум Наталії Михайлівни задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бакум Наталії Михайлівни під час примусового виконання виконавчого провадження ВП №49996637, щодо виконання виконавчого листа №1-3/2010, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 243 242,14 гривень, що полягає у не вчиненні виконавчих дій щодо примусового продажу частки квартири боржника.

Зобов`язати державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бакум Наталію Михайлівну у виконавчому провадженні ВП №49996637 здійснити заходи примусового виконання рішення суду у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06 травня 2021 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.