Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №440/2276/18

Провадження №2/943/104/2021

29 квітня 2021 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,

при секретарі Гута О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Кутівської сільської ради Львівської області, третьої особи Відділу у Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, що складається з трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,2025 га, що розташовані на території Кутівської сільської ради (Буська ОТГ) Львівської області. Позивач та відповідачі є дітьмии померлого та спадкоємцями по закону до даного майна. Позивач фактично прийняла частину спадкового майна, однак не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки втрачений оригінал державного акту на землю, а видача дублікату такого спадкоємцям, законодавством не передбачена. Просила визнати за нею право власності на 1/6 частку означеного спадкового майна. В подальшому, збільшила позовні вимоги, просить визнати за нею право власності на 2/6 частки означеного спадкового майна, оскільки брат ОСОБА_8 відмовився від прийняття своєї частки майна в її користь.

Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представник Буської міської ради, як правонаступник Кутівської сільської ради Львівської області та представник третьої особи, за викликом суду, не з`явилися, були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про доцільність позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 , повторно виданим 05.07.2017 року, підтверджується факт смерті ОСОБА_7 , про що зроблено актовий запис № 19 від 25.07.2003.

Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з земельних ділянок: № 1 площею 0,8690 га, № 2 площею 0,9845 га, № 3 площею 0,3491 га, загальною площею 2,2025 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Кутівської сільської ради Львівської області (Буська ОТГ) (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV - ЛВ № 004285 від 22.03.2000 року, виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року № 132).

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_7 заповіту не залишив. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України.

Позивач є донькою померлого, що підтверджується матеріалами справи та спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Крім неї, спадкоємцями першої черги спадкування до даного майна є брати ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_2 . (по 1/6 частці кожному).

ОСОБА_8 на свою частку спадкового майна не претедує, відмовляється від такої в користь позивачки, про що подав відповідну письмову заяву.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Також спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги.

Інших першочергових спадкоємців до даного майна, судом не встановлено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач фактично прийняла спадщину після смерті батька, вступила в управління та розпорядження спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою.

Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Обставин, які б спростовували твердження позивачки в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на свою частку спадкового майна на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 206, 247, 258-259, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 524-526, 527, 549 ЦК УРСР, суд -

ухвалив :

позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в АДРЕСА_1 право власності на 2/6 частки спадкового майна, а саме: земельні ділянки № 1 площею 0,8690 га, № 2 площею 0,9845 га, № 3 площею 0,3491 га, загальною площею 2,2025 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Кутівської сільської ради Львівської області (Буська ОТГ), в порядку спадкування по закону, після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Б. М. Журибіда