СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/4064/21
пр. № 2/759/3665/21
16 квітня 2021 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Управління з питань державної реєстрації Черкаської області про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька,
у березні 2021 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька ОСОБА_2 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2020 позивач звернулася до Управління з питань державної реєстрації Черкаської області із заявою про реєстрацію місця проживання своєї доньки, однак отримала відмову за п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінет Міністрів України від 02.03.2016 №207, оскільки відсутня згода батька, проте позивач зверталася до відповідача неодноразово із проханням надати свою згоду на реєстрацію місця проживання дитини, який сам не підтримує зв`язок із донькою, не цікавиться її розвитком та це й має заборгованість по аліментах, на що останнім вказані прохання були проігноровані.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2021 позовну заяву залишено без руху (а.с. 21).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.03.2021 відкрито по справі загальне позовне провадження (а.с. 29).
Позивач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення/розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходили (а.с. 35).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.
Треті особи у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, які не скористалися своїм правом подати відзив, заперечення на позовну вимогу (а.с. 33, 34).
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11.09.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що у позивача та відповідача є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Судовим наказом №712/8954 виданого Соснівським районним судом м. Черкаси стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно (а.с. 28).
Згідно акту складеного комісією у складі голови правління ОСББ «Прометей» встановлено, що під час обстеження квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 проживає в однокімнатній неприватизованій квартирі від народження і по сьогоднішній день (а.с. 9).
Так, 16.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до Управління з питань реєстрації Черкаської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).
Проте у реєстрації позивачу було відмовлено у зв`язку із тим, що нею не надано необхідних документів або згоду батька на реєстрацію дитини (п. 18 Правил реєстрація місця проживання особи за заявою здійснюється за згодою інших законних представників.
16.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 із заявою про надання нотаріально завіреної згоди на реєстрацію спільної доньки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 13, 14).
Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України
Згідно ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).
Згідно п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 202.03.2016 № 207 орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Згідно п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Отже, позивачем неправильно обраний спосіб захисту свого порушеного права шляхом надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька.
За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст.ст. 7, 155 СК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України,-
у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Управління з питань державної реєстрації Черкаської області про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 20.04.2021.