У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Гайдай К.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 - з`явилася

заінтересована особа Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - не з`явився,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення юридичного факту щодо національності заявника та батька заявника,

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа - Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), звернулася до суду з заявою (та заявою про уточнення вимог первісної заяви від 04.03.2021), про встановлення юридичного факту щодо національності заявника та батька заявника, у якій вона просить встановити юридичний факт, що національність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - «німкеня», а також, з урахуванням заяви про уточнення від 04.03.2021, просить зобов`язати Подільський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису № 1488 від 18.06.1949 року про народження ОСОБА_1 , вказавши національність її батька ОСОБА_2 - «німець» та національність ОСОБА_1 - «німкеня», та внести зміни до актового запису № 102 від 01.07.1923 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про народження ОСОБА_2 , вказавши по-батькові його батька ОСОБА_3 - « ОСОБА_3 », національність - «німець».

Заява мотивована тим, що батько заявниці ОСОБА_2 та дід були німцями. Реєструючи шлюб та народження заявниці, батьки вирішили зареєструватися як українці, тому що на той час радянська влада піддавала репресіям та переслідуванням громадян німецького походження, а тому батько приховував своє походження. Зазначає, що в позасудовому порядку змінити записи в актах цивільного стану є неможливо, зокрема, Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві відмовив у її заяві про внесення змін до актів цивільного стану стосовно національності.

Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту.

У судовому засіданні заявник подану заяву підтримала у повному обсязі та просила таку заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав клопотання про проведення розгляду заяви без участі заінтересованої особи, у якому просить ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а провадження за заявою необхідно закрити з наступних підстав.

Відповідно до частин другої, сьомої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які можуть бути встановлені в окремому провадженні.

Суд зазначає, що хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Питання зміни національності громадянами України регулювалося указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього указу. Вказаний указ втратив чинність на підставі указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Разом з тим, згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

За таких обставин, справа про встановлення факту приналежності до певної національності не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в порядку окремого провадження фактів щодо належності осіб до певної національності.

Суд звертає увагу, що норми ЦПК України не передбачають можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту належності особи до певної національності.

Аналогічний правовий висновок, щодо неможливості розгляду фактів щодо належності осіб до певної національності в порядку цивільного судочинства, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження 14-215цс19), а також у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №761/35461/19.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Згідно ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793 (далі - Правила), відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з пунктом 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Враховуючи наведене вище, оскільки встановлення факту належності до певної національності не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а питання внесення змін до актових записів належить вирішувати за правилами адміністративного судочинства, то провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення юридичного факту щодо національності заявниці та батька заявниці, підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 частини першої ст.255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1 п.1, 258-261, 292, 315, 353, 354, пунктом 3 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення юридичного факту щодо національності заявниці та батька заявниці, зобов`язання внести зміни до актових записів - закрити.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 07 травня 2021 року.

Суддя О. І. Якимець