КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/272/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Кемському В.В.

за участі: представника позивача - ОСОБА_5

представника ГУ Держгеокадастру у м. Києві - Константинової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у м. Києві на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М.,

у цивільній справі № 752/10533/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, державного реєстратора Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Шевченка Дмитра Ігоровича та державного реєстратора Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Гунька Олександра Вікторовича, треті особи: Національний природний парк «Голосіївський» та Київська міська рада, про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішень державних реєстраторів та записів про речові права.

в с т а н о в и л а:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:304:0007, площею 723,6941 га, що розташована в Голосіївському районі м. Києва, а також скасувати кадастровий номер такої ділянки;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у м. Києві скасувати запис в Державному земельному кадастрі та Поземельній книзі про державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки;

- скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр державного земельного кадастру» Шевченка Д.І. про реєстрацію права постійного користування спірною земельною ділянкою за правокористувачем - НПП «Голосіївський», а також скасувати запис про вказане речове право, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

- скасувати рішення державного реєстратора ДП «Центр державного земельного кадастру» Гунька О.В. про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за територіальною громадою в особі Київської міської ради, а також скасувати такий запис про право власності, який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Звернувшись до землевпорядної організації для підготовки документації для отримання у власність чи користування земельної ділянки під об`єктом нерухомого майна, яке належить йому на праві власності, позивач дізнався, що земельна ділянка, на якій знаходиться його будинок, включена до земельної ділянки із кадастровим номером :79:304:0007, яка відповідно до відомостей Державного земельного кадастру була зареєстрована в Державному земельному кадастрі 30 грудня 2016 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої 25 грудня 2016 року Київською обласною філією Центру ДЗК.

У подальшому позивач з`ясував, що 19 січня 2017 року за територіальною громадою в особі Київської міської ради було зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку. Правом постійного користування такою ділянкою з 13 січня 2017 року наділений Національний природний парк «Голосіївський».

Позивач вважав, що державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі державними реєстраторами була проведена незаконно на підставі документації із землеустрою, вид та склад якої не відповідають вимогам законів України «Про землеустрій», «Про Державний земельний кадастр», а також Порядку ведення Державного земельного кадастру, оскільки земельна ділянка на момент розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не була сформованою, тому її первинна реєстрація (процедура формування) мала здійснюватися на підставі іншого виду документації із землеустрою - проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Крім того у складі технічної документації відсутня копія документа, що посвідчує право на земельну ділянку, оскільки наявний у складі такої документації державний акт на право постійного користування вказаною земельною ділянкою серії ЯЯ №70142 уповноваженими органами не видавався та не реєструвався, і за зовнішніми ознаками не містить обов`язкових реквізитів документа. Позивач також зазначав, що матеріали технічної документації заявником у паперовому чи електронному вигляді для проведення державної реєстрації взагалі не подавалися.

Оскільки, така незаконна реєстрація ділянки, на думку позивача, зробила в подальшому можливою реєстрацію речових прав на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та такі дії призвели до порушення його цивільного права та майнового інтересу щодо отримання ділянки, необхідної позивачу для належного здійснення прав власника садового будинку та його обслуговування, і змусило його звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:304:0007, площею 723,6941 га, що розташована в Голосіївському районі міста Києва, та кадастровий номер :79:304:0007 такої земельної ділянки.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у м. Києві скасувати запис в Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :79:304:0007 та запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки кадастровий номер :79:304:0007, що знаходиться в Голосіївському районі міста Києва.

Скасовано рішення державного реєстратора Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Шевченка Дмитра Ігоровича про реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :79:304:0007 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000, номер запису про інше речове право 18685137) за правокористувачем - Національним природним парком «Голосіївський», код за .

Скасовано запис про речове право (право постійного користування за правокористувачем - Національним природним парком «Голосіївський», код за ) № 18685137, щодо земельної ділянки із кадастровим номером :79:304:0007 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000), який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та припинено таке право із закриттям розділу Державного реєстру прав.

Скасовано рішення державного реєстратора Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Гунько Олександра Вікторовича про реєстрацію права власності за територіальною громадою в особі Київської міської ради (код за ) на земельну ділянку кадастровий номер :79:304:0007 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000, номер запису про право власності 18669805).

Скасовано запис про право власності №18669805 щодо земельної ділянки із кадастровим номером :79:304:0007 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000), який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та припинено таке право із закриттям розділу Державного реєстру прав.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ГУ Держгеокадастру у м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи,подало апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначаючи, що реєстрація спірної земельної ділянки відбулася на підставі поданої належним чином оформленої заяви з додаванням усіх необхідних документів, які у відповідності до вимог закону після проведеної реєстрації були повернуті заявнику. Акцентуючи увагу на тому, що в даному випадку здійснювалось встановлення меж вже відведеної земельної ділянки на підставі проекту землеустрою, затвердженого рішенням КМР від 26 січня 2012 року №69/7406. При цьому, позивачем не доведено факт порушення його права, оскільки будь-яких доказів перебування на території спірної земельної ділянки належного йому нерухомого майна матеріали справи не містять.

Посилаючись також на те, що речові права територіальної громади м. Києва та НПП «Голосіївський» на спірну земельну ділянку не скасовані, а тому відповідач не має права скасувати державну реєстрацію земельної ділянки; наголошуючи при цьому на тому, що внесення будь-яких відомостей до Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки є виключними дискреційними повноваженнями державного кадастрового реєстратора ГУ Держгеокадастру у м. Києві, які суд перебирати на себе не може.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на законність і обґрунтованість висновків суду.

Відповідачем подано заперечення на відзив, в якому скаржник підтримав власну позицію, викладену в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник ГУ Держгеокадастру у м. Києві підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Інші учасники справи про день і час її розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку в судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб що не з`явилися в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна - садового будинку, літ. «А», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на території обслуговуючого кооперативу «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ», на підставі довідки від 01 серпня 2017 року (а.с. 15).

Відповідно до листа Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 21 вересня 2010 року №6-К-1189 «Щодо визначення рекомендованої адреси земельної ділянки» та висновку, складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2 №61-20 від 24 червня 2020 року за результатами обстеження земельної ділянки, що знаходиться у користуванні гр. ОСОБА_1 , на АДРЕСА_1 , - позивач фактично використовує для садівництва земельну ділянку площею 0,0652 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка цілком знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :79:304:0007. (а.с. 16)

Таку земельну ділянку із кадастровим номером :79:304:0007, яка є предметом спору, було зареєстровано в Державному земельному кадастрі30 грудня 2016 року.

Відповідно до інформації, вказаної у витязі із Державного земельного кадастру, підставою державної реєстрації земельної ділянки є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 25 грудня 2016 року; Київська обласна філія Центру ДЗК, ОСОБА_3 . Орган, який зареєстрував земельну ділянку - Головне управління Держгеокадастру у м. Києві.

Згідно зі змістом листа Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 21 червня 2018 року№1-7/2071 «Про розгляд запиту на інформацію», за інформацією Київської обласної філії Центру ДЗК відповідно до договору від 29 листопада 2016 року №29-16/74 на замовлення Національного природного парку «Голосіївський» філією була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Національного природного парку «Голосіївський» для збереження та використання національних та природних парків, площею 723,6941 га, яка розташована у Голосіївському районі м. Києва за кадастровим номером :79:304:0007.

Відповідно до листа Київської обласної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 17 січня 2019 року №4-2/212 «Про розгляд адвокатського запиту» 27 грудня 2016 року документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером :79:304:0007 передано до Головного управління Держгеокадастру у м.Києві через Центр надання адміністративних послуг Шевченківської РДА в м. Києві.

У відповіді Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 22липня 2019 року№29-26-0.22-3770/2-19 вказано, що станом на дату подання ДП «Центр державного земельного кадастру» заяви про реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :79:304:0007 порядок надання адміністративних послуг Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві було визначено Інформаційними та Технологічними картками адміністративних послуг, які надаються Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, що затверджені наказом Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 01березня 2016 року №11 (втратив чинність).

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з доведеності заявлених позовних вимог позивачем у ході розгляду справи.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції вважав, що спір щодо скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно виник саме між позивачем та відповідачами: ГУ Держгеокадастр у м. Києві, державними реєстраторами Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Шевченко Д.І. та Гунько О.В .

Так як звернувшись до землевпорядної організації для підготовки документації для отримання у власність чи користування земельної ділянки під об`єктом нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності, він дізнався, що земельна ділянка, на якій знаходиться його будинок, включена до земельної ділянки із кадастровим номером :79:304:0007, яка відповідно до відомостей Державного земельного кадастру була зареєстрована в Державному земельному кадастрі 30 грудня 2016 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої 25 грудня 2016 року Київською обласною філією Центру ДЗК.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні рішення не було взято до уваги те, що 19 січня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки із кадастровим номером :79:304:0007 площею 723,6941 га зареєстровано право комунальної власності за територіальною громадою в особі Київської міської ради.

13 січня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки із кадастровим номером :79:304:0007 площею 723,6941 га зареєстровано право постійного користування за Національним природним парком «Голосіївський» на підставі Рішення Київської міської ради №69/7406 від 26 січня 2012 року «Про надання земельних ділянок Національному природному парку «Голосіївський» для експлуатації та обслуговування Національного природного пару «Голосіївський» у Голосіївському районі м. Києва».

Тобто на час звернення позивача до суду з вищевказаним позовом виник спір про право, так як позивач вважав, що частина земельної ділянки (кадастровий номер :79:304:0007 площею 723,6941 га) належала йому, хоча перебувала у комунальній власності територіальної громади в особі Київської міської ради, яка передала на праві постійного користування її Національному природному парку «Голосіївський».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув та задовольнив позов, пред`явлений до неналежних відповідачів, зокрема: державних реєстраторів ДП «Центр державного земельного кадастру», ГУ Держгеокадастру у м. Києві, так як належним відповідачем у такій справі є особи, право на майно яких оспорюється та щодо яких прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності. А вимоги щодо державних реєстраторів є похідними саме з цивільних правовідносин.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст.ст. 4, 48 ЦПК України відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку, позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

При цьому, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого засідання, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тобто, виходячи з системного аналізу вищенаведених положень цивільного процесуального законодавства, можна дійти висновку, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, в той час як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено й в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Крім того, як наголошено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 367 ЦПК України, а також враховуючи те, що можливість заміни належної сторони передбачена виключно на стадії розгляду справи у суді першої інстанції, в той час як при здійсненні апеляційного перегляду справи суд не уповноважений на вчинення таких дій, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, як таке що ухвалене з порушенням норм процесуального права, та постановити нове судове рішення у порядку ст. 376 ЦПК України, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому, в даному випадку аналіз доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права колегія суддів вважає недоцільним з огляду на встановлення відсутності спору між позивачем та відповідачем.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у м. Києві задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року скасувати та постановити нову постанову за якою, ОСОБА_1 відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішень державних реєстраторів та записів про речові права.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у м. Києві судовий збір в розмірі 6915, 60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: