Справа № 490/9870/19
н/п 2/490/2217/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарях Буряченку Д.В., Головатюк А.С., Коптєвій Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вона продовжуватиме навчання, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила ухвалити рішення, яким стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , аліменти в розмірі 30 000,00 гривень на місяць до досягнення нею 23 років за умови, якщо вона буде продовжувати навчання (відповідно до заяви ОСОБА_1 від 16.01.2021 року про зменшення/збільшення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає що, від шлюбу між нею та ОСОБА_2 сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент подання позову навчається на першому курсі юридичного факультету Чорноморського національного університету імені Петра Могили, на контрактній основі. Також позивачка зазначає, що відповідач працює моряком на підставі чого періодично виїжджає за межі України на іноземних судах з заробітною платою понад 5000 доларів США на місяць. У зв`язку з тим що, позивачка не в змозі самостійно утримувати доньку, якій необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники та у зв`язку з відсутністю інших осіб щодо яких у ОСОБА_2 має аліментні зобов`язання, вона звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 30 000грн. на місяць.

Від представника відповідача - адвоката Бастикайтес А.М. надійшов відзив на позов, в якому вона вказала, що розмір аліментів, які просить стягнути позивачка на її користь є необґрунтованим. Щодо матеріального стану відповідача, то його представник вказала на те, що на даний час ОСОБА_2 не має постійного заробітку, має хронічні захворювання такі як гепатит В, його дружина також лікується від безпліддя, а мити ОСОБА_4 лікується від численних хвороб, таких як нефрит, холіцестит, полікістоз нирок. У запереченнях на заяву про збільшення позовних вимог, представник відповідача зазначила, що збільшена сума аліментів у розмірі 30 000 грн є необґрунтованою. Позивач не надала доказів того, що витрати доньки, у зв`язку із її навчанням становлять саме таку суму.

На адресу Центрального районного суду м. Миколаєва 23.03.2021 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка ОСОБА_1 вказала на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у означеній нею сумі, оскільки за характером своєї роботи регулярно виходить в море. Зазначене свідчить, що відповідач працевлаштований, а інформація про його незадовільний стан здоров`я, наявні в матеріалах справи є хибною. Також позивачка вказала на те, що відповідач 26.06.2021 року придбав автомобіль, вартість якого відповідно до інформації викладеної на офіційному сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, становить 195 147,12 грн. Наведена обставина дає можливість зробити висновок про задовільний матеріальний стан відповідача. Також, на думку позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_5 не є уповноваженою для подачі відзиву на позов.

Ухвалою Центральний районний суд м. Миколаєва від 21 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У період з листопада 2019 року до 12 січня 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2021 року для розгляду цієї справи визначено суддю Шолох Л.М .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2021 року задоволено клопотання позивачки ОСОБА_2 про витребування доказів, у зв`язку із чим у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 23 лютого 2021 року.

У підготовчому судовому засіданні 23 лютого 2021 року оголошено перерву до 01 березня 2021 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 26 квітня 2021 року.

У судове засідання 26 квітня 2021 року зявилися позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Нікітіна Ю.В. Третя особа ОСОБА_3 не з`явилася з невідомих суду причин.

Суд заслухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти розгляду справи без участі третьої особи, яка не з`явилася, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності зазначеної особи.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що повнолітня донька ОСОБА_3 починаючи з 01 вересня 2019 року навчається у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили, форма навчання - денна та проживає разом із позивачкою. У зв`язку із цим донька не працює, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 30 000 грн. Визначаючи таку суму розміру аліментів, позивачка виходила із розміру заробітної плати, яка пропонується морякам за такими посадами як у відповідача. Позивачка зазначила, що донька навчається у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили, форма навчання денна. Навчання є платним, його розмір змінюється щороку (становить близько 16 000 грн на рік), доньці необхідно придбавати одяг, засоби гігієни, оплачувати лікування та сплачувати за комунальні послуги.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, у сумі 3000 грн. та зазначив, що на даний час він не працює. У березні 2020 році за звернення позивачки йому в рамках виконавчого провадження зі стягнення аліментів до досягнення донькою 18 років, державним виконавче винесено постанову про заборону виїзду за межі території України до сплати заборгованості по аліментах. На даний час розмір заборгованості по аліментах оскаржується у суді. Однак, у зв`язку із необхідність виїзду за кордон, у цьому виконавчому провадженні відповідач на користь позивачки сплатив аліменти у розмірі близько 600 000 грн. З огляду на такі понесені ним витрати та незадовільний стан здоров`я (існує необхідність пройти курс черговий курс лікування гепатиту В), необхідність лікування його дружини від безпліддя. Він не має такої можливості сплачувати аліменти на повнолітню доньку у розмірі 30 000 грн 00 коп. Більше того, відповідач вказав на необґрунтованість такого розміру аліментів.

Представник відповідача - адвокат Нікітіна Ю.В. зазначила, що відповідно до приписів Сімейного кодексу України витрати на утримання повнолітньої дитини несуть її батьки порівну. Тобто, заявляючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання з відповідача повнолітньої доньки у розмірі 30 000 грн мається на увазі, що витрати на доньку ОСОБА_3 за місять становлять 60 000 грн (по 30 000 грн з кожного із батьків). Позивачка не надала суду доказів того, що саме таку суму вона витрачає на утримання доньки протягом місяця. Представник відповідача вказала на те, що лікування доньки відповідача не може вважатися витратами на навчання в розумінні Сімейного кодексу України.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Обов`язок батьків утримувати повнолітні дочку, сина та його виконання закріплено у Главі 16 Сімейного кодексу України.

Статтею 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовується норми статтей 187, 189-192 і 194-197 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня донька чи син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частина друга статті 199 Сімейного кодексу України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина третя статті 199 Сімейного кодексу України).

Розмір аліментів на повнолітню дочку, сина визначається за правилами, визначеними у статті 200 ЦПК України. Такі відповідно до частини першої зазначеної статті суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку проте, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи таке.

Починаючи з 1999 року до 2011 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від цього шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (на даний час 19 років), що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 4).

Відповідно до довідки Чорноморського національного університету імені Петра Могили від 30 жовтня 2019 року № 2/610 721 ОСОБА_3 навчається у цьому навчальному закладі на юридичному факультеті. Форма навчання до 30 червня 2023 року, закінчення навчання за програмою бакалавра - 30 червня 2023 року.

З наведеного слідує, що повнолітня ОСОБА_3 на даний час досягла 19 років, навчається на денній формі у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили та проживає разом із своєю матір`ю - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Донька ОСОБА_3 не працює та перебуває на утриманні своєї матері. Ці обставини відповідачем не заперечуються.

Відтак, ОСОБА_1 має право звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку із її навчанням.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 суд зазначає таке.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання повнолітній доньки чи сина, тобто брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина (стаття 198 Сімейного кодексу України).

Як зазначали сама позивачка, визначаючи суму у розмірі 30 000 грн, яку на її думку має сплачувати відповідач на утримання доньки, ОСОБА_1 виходила лише із даних сайтів, на яких пропонуються вакансії моряків за спеціальністю відповідача. На думку суду такий підхід до визначення аліментів на утримання повнолітньої доньки є невірним. У даному випадку під час визначення розміру аліментів має здійснюватися виходячи із реальних потреб доньки, які пов`язані із навчанням.

Виходячи із принципу рівності обов`язків батьків та розмір заявлених позовних вимог, суд дійшов всиновку, що щомісячні витрати на утримання повнолітньої доньки мають становит 60 000 грн (по 30 000 грн з кожного із батьків). Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що щомісячне утримання доньки обходиться саме у таку суму.

Судом встановлено та слідує із матеріалів справи, що витратами у зв`язку із навчання доньки ОСОБА_3 є: оплата навчання (близько 16 000 грн на рік), придбання одягу, засобів гігієни тощо, харчування, оплата комунальних послуг за місцем проживання доньки. При цьому витрати на лікування не можна віднести до витрат, пов`язаних із навчанням, це є інші витрати.

Щодо можливості надання відповідачем ОСОБА_2 допомоги своїй доньці то суд зазначає таке.

Під час розгляду справи встановлено, що донька ОСОБА_3 починаючи з 01 вересня 2019 року навчається у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили, а 13 листопада 2019 року їй виповнилося 18 років. З даним позовом позивачка звернулася до суду 18 листопада 2019 року.

Суд зазначає, що період протягом якого відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки починає свій перебіг з 18 листопада 2019 року.

Із пояснень відповідача ОСОБА_2 слідує, що у період з 18 листопада 2019 рок по даний час відповідач декілька місяців перебував у морі, однак у зв`язку із карантинними обмеженнями, його заробітна плата виплачувалася у мінімальному розмірі (близько 500 доларів). Як зазначив відповідач це не значна сума, тому вона не підлягала декларуванню під час перетину кордону, отримані суми він не клав на свій розрахунковий рахунок.

Суд приймає до уваги, що постановою головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Брушковської О.В. від 30 березня 2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у виїзді за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 490/15006/14-ц від 14 лютого 2015 року.

Зазначена обставина вказує на те, що відповідач мав об`єктивні перешкоди у здійсненні діяльності, якою він займався, а саме роботи на морському судні.

У матеріалах справи наявний звіт про транзайкції на рахунках ОСОБА_2 , з якого слідує, що у листопадні та грудні 2019 року були надходження коштів на його рахунок, однак, надалі (починаючи з січня 2020 року) відсутня інформація про отримані відповідачем доходи (а.с. 37) .

Також на думку суду, під час визначення розміру аліментів необхідно взяти до уваги стан здоров`я відповідача, який хворіє на гепатит Б та має на утриманні дружину, яка лікується від безпліддя.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що сам факт того, що відповідач працює на морському судні вказує на відсутність у нього будь-яких захворювань. Як зазначив відповідач він регулярно проходить курси лікування, і лише після позитивного завершення лікування та повернення його медичних показників у норму, має право працювати на морському судні.

Під час визначення розміру аліментів також необхідно зазначити, що позивачка поряд із відповідачем має обов`язок з утримання їх повнолітньої доньки. Позивачка перебуває у працездатному віці, доказів наявності у неї будь-яких хвороб матеріали справи не містять. Позивачка має постійне місце роботи та постійний дохід. Відтак, позивачка має можливість надавати допомогу своїй доньці.

Суд відхиляє доводи позивачки про те, що придбання відповідачем автомобіля фольксваген пассат, ринковою вартістю 500 000 грн є доказом того, що відповідач має можливість сплачувати доньці аліменти у розмірі 30 000 грн щомісячно. Зазначений автомобіль придбано відповідачем у червні 2019 року, тоді як період протягом якого відповідач має обов`язок сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки розпочинає свій перебіг починаючи з листопада 2019 року. Доказів що у період з 18 листопада 2019 року відповідачем придбано будь-яке майно матеріали справи не містять.

За такого, суд вважає розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 30 000 грн необґрунтованими.

Зважаючи на зазначені вище обставини та часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивачки 4000 грн аліментів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку із навчанням, за умови, що вона буде його продовжувати.

Аліменти слід стягнути починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 18 листопада 2019 року. Також необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись статтей 76-81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 4000 (чотирьох тисяч) грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 18 листопада 2019 року і до досягненню нею двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 06 травня 2021 року.

Суддя Л.М. Шолох