ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2499/21 Справа № 205/4820/19 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "АДУЛАР" на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року у справі за позовом Приватного підприємства "АДУЛАР" до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ПП "АДУЛАР" звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 грудня 2018 року та 08 січня 2019 року ПП "АДУЛАР", помилково, через ПАТ «Банк Восток», перерахували на рахунок ФОП ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 365000 грн. двома платіжними дорученнями: № 64 від 21 грудня 2018 року на суму 200000 грн. та №68 від 08 січня 2019 року на суму 165000 грн. відповідно. Призначенням платежу в обох платіжних дорученнях значиться оплата за оренду сільгосптехніки згідно договору № 09/09/18 від 03 грудня 2018 року. Однак, підприємство не укладало з ФОП ОСОБА_1 жодних договорів, отже грошові кошти були отримані останньою без достатньої правової підстави. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 квітня 2019 року було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, отже в силу закону ОСОБА_1 . Однак, добровільно безпідставно отримані грошові кошти відповідач не повертає, тому, посилаючись на норми ст. 1212 ЦК України, ПП "АДУЛАР" просили суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь безпідставно набуті кошти у сумі 365000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ПП "АДУЛАР" до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі ПП "АДУЛАР" просять скасувати рішення суду від 24 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи 21 грудня 2018 року та 08 січня 2019 року ПП "АДУЛАР" через ПАТ «Банк Восток» перерахували на рахунок ФОП ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 365000 грн. двома платіжними дорученнями, а саме:

- платіжним дорученням № 64 від 21 грудня 2018 року перераховано 200 000 грн.;

- платіжним дорученням № 68 від 08 січня 2019 року - 165000 грн.

Призначенням платежу в обох платіжних дорученнях вказано оплата за оренду сільгосптехніки згідно договору № 09/09/18 від 03 грудня 2018 року (т.1 а.с. 9, 10).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 квітня 2019 року було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця (т.1 а.с. 15).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ПП "АДУЛАР" до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 365 000 грн. з тих підстав, що стан суб"єкта ФОП ОСОБА_1 є припиненим 16 квітня 2019 року за власним рішенням (т.1 а.с.110).

Судом першої інстанції було встановлено, що СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється розслідування кримінального провадження №0000298 від 28 лютого 2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року накладено арешт, зокрема, на грошові кошти в розмірі 365000 гривень, що перебувають на банківському рахунку ФОП ОСОБА_1 , відкритому в АТ «Ощадбанк». Будучи допитаними в якості потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказували на те, що ОСОБА_4 , працюючи на посаді головного бухгалтера, у тому числі в період часу з 01 вересня 2019 року по 28 лютого 2019 року, не ставлячи їх до відома, як директорів ПП "АДУЛАР" та ТОВ "Агростеп-1", відповідно, використовуючи ключі до розрахункових рахунків вказаних підприємств, які вона вела, та банківські картки до рахунків, періодично перераховувала грошові кошти з банківських рахунків зазначених підприємств на розрахункові рахунки АТ "Ощадбанк" ФОП ОСОБА_1 , тобто незаконно привласнила грошові кошти та розпорядилась ними на власний розсуд, в результаті чого ОСОБА_4 вищевказаним підприємствам спричинено збиток в особливо великих розмірах (т.1 а.с. 52-55).

На час розгляду справи у суді першої інстанції у кримінальному провадженні №0000298 від 28 лютого 2019 року тривало досудове слідство, та 15 липня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України.

Встановивши вказані обставини, виходячи із передчасності заявлених ПП "АДУЛАР" позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ПП "АДУЛАР", однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Таким чином, зазначена правова норма застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, в тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків належать, зокрема договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватися тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У справі встановлено, 21 грудня 2018 року та 08 січня 2019 року ПП "АДУЛАР" через ПАТ «Банк Восток» перерахували на рахунок ФОП ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 365000 грн. двома платіжними дорученнями, а саме:

- платіжним дорученням № 64 від 21 грудня 2018 року перераховано 200 000 грн.;

- платіжним дорученням № 68 від 08 січня 2019 року - 165000 грн.

Призначенням платежу в обох платіжних дорученнях значиться оплата за оренду сільгосптехніки згідно договору № 09/09/18 від 03 грудня 2018 року (т.1 а.с. 9, 10).

Встановлено, договір оренди № 09/09/18 від 03 грудня 2018 року між сторонами не укладався, що сторонами не заперечувалося.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказувала, що вказані грошові кошти були дійсно перераховані позивачем на її рахунок, але були зняті частинами без її відома через банкомат ОСОБА_5 - особою, яка допомагала їй у веденні бухгалтерії, протягом періоду з 08 січня 2019 року по 10 січня 2019 року, та були витрачені ОСОБА_5 на її особисті потреби (т.1 а.с. 32).

З відповіді старшого слідчого АНД слідчого ВП ДВП ГУ НПУ Гасанова Р.Ш. від 21 липня 2020 року вбачається, що вказаним слідчим відділом проводилося досудове розслідування кримінального провадження № 0000142 від 28 лютого 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 191, ч.4 ст. 185 КК України. В межах вказаного кримінального провадження № 0000142 від 28 лютого 2019 року було повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 191, ч.4 ст. 185 КК України (т.1 а.с. 211).

15 липня 2020 року ОСОБА_5 оголошено підозру за ч.3 ст. 191, ч.4 ст. 185 КК України, що встановлено ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року, якою відмовлено у клопотанні прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області Федика О.Р про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000142 від 24 травня 2019 року та зобов`язано підозрювану ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду (т.2 а.с. 41-44).

За даними ЄДРСР встановлено, що наразі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000142 перебуває на розгляді у Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська (т.2 а.с. 45, 46).

Також встановлено, СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалося досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000298 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року накладено арешт, зокрема, на грошові кошти в розмірі 365000 гривень, що перебувають на банківському рахунку ФОП ОСОБА_1 , відкритому в АТ «Ощадбанк».

Будучи допитаними в якості потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказували на те, що ОСОБА_4 , працюючи на посаді головного бухгалтера, у тому числі в період часу з 01 вересня 2019 року по 28 лютого 2019 року, не ставлячи їх до відома, як директорів ПП "АДУЛАР" та ТОВ "Агростеп-1", відповідно, використовуючи ключі до розрахункових рахунків вказаних підприємств, які вона вела, та банківські картки до рахунків, періодично перераховувала грошові кошти з банківських рахунків зазначених підприємств на розрахункові рахунки АТ "Ощадбанк" ФОП ОСОБА_1 , тобто незаконно привласнила грошові кошти та розпорядилась ними на власний розсуд, в результаті чого ОСОБА_4 вищевказаним підприємствам спричинено збиток в особливо великих розмірах (т.1 а.с. 52-55).

За даними ЄДРСР встановлено, що наразі вказане кримінальне проваження, внесене до ЄРДР за №0000298, перебуває на розгляді у Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська.

Вирок у кримінальному провадженні №0000142 відносно ОСОБА_5 та вирок кримінальному провадженні №0000298 відносно ОСОБА_4 судом не ухвалювалися.

Вказані кримінальні провадження до теперішнього часу перебувають на розгляді в Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська.

Таким чином, у справі встановлено факт безпідставного перерахування грошових коштів ПП "АДУЛАР" у сумі 365000 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_1 , що останньою не заперечується, однак, договір оренди сільгосптехніки № 09/09/18 від 03 грудня 2018 року, на виконання якого були перераховані ПП "АДУЛАР" вказані грошові кошти, між сторонами не укладався, а тому грошові кошти у сумі 365000 грн. отримані ФОП ОСОБА_1 безпідставно, що є підставою для їх стягнення з відповідача відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 квітня 2019 року було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця (т.1 а.с. 15).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга ПП "АДУЛАР" підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПП "АДУЛАР".

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "АДУЛАР" - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2020 року у справі за позовом Приватного підприємства "АДУЛАР" до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів - скасувати.

Позовні вимоги Приватного підприємства "АДУЛАР" до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "АДУЛАР" () безпідставно набуті грошові кошти у розмірі - 365 000 грн. та судовий збір у розмірі - 13 687 грн. 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді