Справа № 462/3915/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.

при секретарі - Ясниській В.Я.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання осіб таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кв. АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що вона є власником кв. АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який не проживає у ній понад один рік, що підтверджується актами ЛКП «Богданівка» та ОСББ «Любінська 104». Відповідач не проживає в даній квартирі без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере, особистих речей його у квартирі немає. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу ні вона, ні інші члени сім`ї не чинили. Крім того, зазначає, що в зв`язку зі збереженням реєстрації місця проживання відповідача в квартирі вона позбавлена можливості оформити житлову субсидію, що впливає на її матеріальне становище, не може вільно розпоряджатися належним їй майном. Добровільно знятися з реєстрації зі спірного житла відповідач не бажає, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.07.2020 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Доповнила, що періодично працівники правоохоронних органів, виконавчої служби, банку, кредитних установ розшукують відповідача за його місцем реєстрації, що створює їй дискомфортні умови проживання. Також, покликається на проведення обшуку у квартирі, де зареєстрований відповідач.

Представник позивача - адвокат Балобанов О.В. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, які наведені в позовній заяві, додатково суду пояснив, що в зв`язку зі збереженням реєстрації місця проживання відповідача в кв. АДРЕСА_1 порушуються права позивача, як власника вказаного житла, оскільки на даний час вона не може отримати житлову субсидію. Відповідач понад встановлені законом строки не проживає в спірному житлі та не бере участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні від 01.12.2020 р. заперечив проти заявлених позовних вимог. Заявив, що принципово не буде вчиняти дії щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою, оскільки іншого житла не має.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд встановив, що ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_1 ) є власником кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , виданого 12.11.1996 р. Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів та копією договору дарування ѕ частки квартири від 16.03.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Давидчак С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 311 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7-11).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки ОСББ "Любінська 104" № 28 від 24.06.2020 р. в кв. АДРЕСА_1 зареєстровано чотири особи, а саме: позивач ОСОБА_1 , її діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 (а.с.12).

Факт того, що відповідач не проживає за адресою місця реєстрації підтверджується актами ЛКП "Богданівка" від 20.05.2019 р., 18.12.2019 р., актом ОСББ «Любінська 104» № 29 від 24.06.2020 р. (а.с.13-15).

Копіями квитанцій підтверджується, що ОСОБА_1 самостійно несе видатки по оплаті за утримання будинку, прибудинкових територій, тощо (а.с. 17-36).

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 , будучи сусідкою позивача, проживає у даному будинку з 1972 року, підтвердила той факт, що відповідач не проживає за місцем реєстрації багато років, вона його бачила останній раз ще у дитячому віці. Акт щодо не проживання відповідача у спірній квартирі підписувала.

Свідок ОСОБА_8 , яка є безпосередньою сусідкою позивача, суду пояснила, що кожен день заходить у квартиру позивача і жодного разу не бачила відповідача, вона підписувала акт і засвідчила, що відповідач не проживає у вказаній квартирі. Причини його не проживання за адресою її реєстрації їй не відомі. Останній раз його бачила у шкільному віці.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідачу чинилися перешкоди у користуванні кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до статті 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи досліджені судом письмові докази, пояснення позивача, її представника, відповідача, показання свідків, суд вважає доведеним той факт, що відповідач ОСОБА_3 відсутній за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин понад строки, встановлені ст. 405 ЦК України.

Зважаючи на вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність та взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем правильно обрано спосіб захисту свого порушеного права, а тому позов про визнання відповідача таким, що втратили право користування житлом підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81, 141, 259, 264-265 ЦПК України, Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», ст. ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , 1976 р.н., РНОКПП НОМЕР_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кв. АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 11.05.2021 р.

Суддя: (підпис) Б.М.Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз