Дата документу 05.05.2021 Справа № 336/7568/19
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 336/7568/19 Головуючий у 1-й інстанції: Зарютін П.В.
Провадження №22-ц/807/2155/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

05 травня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Подліянової Г.С., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2020 року позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 11 серпня 2014 року на загальну суму 36432,15 гривень та судовий збір у сумі 1921 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Клопотання обґрунтовано тим, що оскаржуване судове рішення було проголошено в судовому засіданні 22 травня 2020 року, в якому ОСОБА_1 участі не приймав, оскільки судові повістки направлялися не за адресою проживання відповідача, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості брати участь в судових засіданнях, а також надати відзив на позовну заяву. Про наявність вказаного рішення йому стало відомо після ознайомлення його представника, адвоката Сахно О.В. з матеріалами справи та рішенням безпосередньо в суді 29 березня 2021 року. У зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

- на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

- на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи, 22 травня 2020 року було проголошено повний текст рішення. (а.с. 52). В судовому засіданні сторони участі не брали. Згідно супровідного листа, що міститься в матеріалах справи, копію рішення було направлено учасникам справи 22 травня 2020 року, для відома.(а.с. 53). 30 червня 2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було повернуто поштовий конверт з рекомендованим поштовим відправленням, що було направлено на адресу ОСОБА_1 , без вручення, з відміткою «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 55-56). В березні 2021 року представник ОСОБА_1 , адвокат Сахно О.В., звернулася до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомилася в повному обсязі 29 березня 2021 року, про що свідчить відмітка з проставленням дати і особистий підпис представника. (а.с. 63-65). Апеляційну скаргу подано 23 квітня 2021 року. (а.с. 66-78).

Наведені апелянтом обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, дають підстави для висновку про його пропуск з поважних причин, а тому його слід поновити.

Крім того, разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. (а.с. 71-72).

Клопотання обґрунтовано тим, що в ОСОБА_1 відсутній відповідний дохід для сплати судового збору, крім того, його родина є багатодітною та має пільги передбачені законодавством для багатодітних сімей.

На підтвердження зазначеного, надав суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, посвідчення багатодітної сім`ї.(а.с. 73,74).

Однак, дослідивши матеріали апеляційної скарги та клопотання про звільнення від сплати судового збору,апеляційний суд приходить до висновку, що відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Скрутне матеріальне становище - це умови існування фізичної особи, які проявляються перш за все при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності (продуктів харчування, медичних ліків, житла, одягу тощо).

На підтвердження доводів щодо майнового стану мають бути надані докази про неспроможність сплатити судові витрати на момент подачі апеляційної скарги.

Окрім того, незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначений перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору. Згідно матеріалів вищезазначеної справи, ОСОБА_1 до визначеної категорії осіб не відноситься.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України і ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх "цивільних прав та обов`язків" (Рішення ЄСПЛ у справі "Гоффман проти Німеччини" ("Hoffmann v. Germany") від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі "Кудла проти Польщі" ("Cudla v. Poland") від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

В силу п.29 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості зробити правильний висновок з приводу доцільності задоволення вказаного вище клопотання.

Згідно ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як передбачено п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлено в розмірі 150 відсотків, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з позовом до суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» сплатило судовий збір в розмірі 1921,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №BOJ69B2KDC від 19 листопада 2019 року. (а.с. 39).

При зверненні з апеляційною скаргою розмір судового збору повинен становити 2881 грн 50 коп. (1921,00 грн х 150% = 2881,50).

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг з 01 січня 2021 року є: 22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України) Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/м. Запоріжжя Вознес./22030101; Рахунок отримувача (IBAN): UA0008513; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Відомча ознака: «80» Апеляційні суди.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо скаржник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо скаржник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для сплати судового збору в розмірі 2881,50 грн і надання до Запорізького апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору або надання додаткових доказів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог закону.

Водночас, слід звернути увагу скаржника, що відповідно до вказаних норм закону, він може звернутись до суду з клопотанням про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору в порядку статті 136 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 357 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без руху, надати апелянту строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали для сплати судового збору в розмірі 2881,50 грн та надання оригіналу квитанції про сплату судового збору до Запорізького апеляційного суду, або надання додаткових документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог закону.

Якщо недоліки апеляційної скарги не будуть усунуті в строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається апелянту.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Г.С. Подліянова