Провадження номер 2-о/741/11/21
Єдиний унікальний номер 728/2200/20
РІШЕННЯ

іменем України

07 травня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря Качан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Григорівська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги заявник мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . У кінці 2005 року заявник переїхав проживати до помешкання батька в АДРЕСА_1 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я батька, який за віком потребував постійного стороннього догляду та допомоги. З того часу й до смерті ОСОБА_2 заявник проживав разом із ним за вищевказаною адресою. Отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України заявник уважає себе таким, що прийняв спадщину після смерті батька. 27 липня 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу Кухти Д.О. із заявою про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , проте нотаріус відмовив заявникові у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові, адже заявник не подав нотаріусу доказів, що підтверджують постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник позбавлений можливості офіційно оформити своє право на спадкове майно, а саме на дві земельні ділянки площами 1,37 га та 2,19 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, оскільки відсутнє документальне підтвердження факту його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому ОСОБА_1 звернувся до суду та просив винести рішення, яким установити факт його постійного проживання разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 , тобто станом на 31 жовтня 2008 року.

Заявник ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 січня 2021 року справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини передано за підсудністю на розгляд Носівського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2021 року прийнято до провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні у залі Носівського районного суду Чернігівської області 30 березня 2021 року.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, постановлено провести судове засідання 30 березня 2021 року в режимі відеоконференції із Бахмацьким районним судом Чернігівської області.

У судовому засіданні 30 березня 2021 року, проведеному в режимі відеоконференції, заявник підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що його батько ОСОБА_2 проживав у АДРЕСА_1 . У зв`язку з погіршення стану здоров`я батько заявника потребував постійного догляду та підтримки, однак категорично відмовлявся від пропозиції сина переїхати на постійне проживання до його будинку в с. Володькова Дівиця Носівського району. Тому заявник змушений був у кінці 2005 року переїхати на постійне місце проживання до батька у АДРЕСА_1 . Заявник проживав разом із батьком до смерті останнього, доглядав за батьком, вони вели спільне господарство.

У судовому засіданні 30 березня 2021 року представник заявника ОСОБА_3 підтримав заяву, просив її задовольнити.

У судове засідання 07 травня 2021 року заявник та представник заявника не з`явилися, заявник направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі його представника.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Староста с. Григорівка Бахмацького району направила до суду заяву, у якій просила справу розглянути за відсутності представника сільської ради, просила винести рішення згідно із законом.

Допитана в судовому засіданні 30 березня 2021 року як свідок ОСОБА_4 дала показання, що вона є жителькою с. Григорівка Бахмацького району Чернігівської області. Свідок добре знала свого односельця ОСОБА_2 . Його дружина померла у 2000-х роках, після її смерті він проживав декілька років сам. Однак, коли занедужав, до нього на постійне проживання, десь у 2005-2006 роках, переїхав син ОСОБА_5 . Він доглядав батька, який в силу віку та стану здоров`я потребував постійного стороннього догляду. ОСОБА_1 відлучався від батька тільки, щоб з`їздити на роботу, адже працював позмінно. До часу смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_1 проживав разом з ним у будинку АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_6 дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу 07 травня 2021 року без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки всі учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання.

Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, до складу якого входять земельні ділянки площами 1,37 га та 2,19 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 026039 (а. с. 8).

Судом установлено, що спадкова справа після померлого ОСОБА_2 не відривалася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 21) та повідомленням Бахмацької районної ДНК № 1077/01-16 від 11 грудня 2020 року.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з копією свідоцтва про народження (а. с. 7) ОСОБА_5 є сином ОСОБА_2 , а тому в силу ст. 1261 ЦК України він має право на спадкування за законом після його смерті (є спадкоємцем першої черги за законом).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї.

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

У п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

У судовому засіданні встановлено, що на день смерті спадкодавець ОСОБА_2 був зареєстрований у АДРЕСА_1 . Згідно з погосподарською книгою на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований один. Однак, судом встановлено, що в кінці 2005 року на постійне місце проживання до будинку АДРЕСА_1 , переїхав син ОСОБА_2 ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_2 у силу віку та стану здоров`я потребував допомоги та постійного стороннього догляду, які йому й надавав ОСОБА_1 . Ці обставини підтверджуються поясненнями заявника, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , сумнівів у достовірності яких суд не має.

Отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_1 уважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Однак, у заявника відсутні документи на підтвердження спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, що є перешкодою в отриманні в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, які входять до складу спадкового майна.

Судом встановлено, що 27 липня 2020 року ОСОБА_1 звертався до приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу Чернігівської області Кухти Д.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус відмовив заявникові у прийнятті такої заяви, оскільки заявником пропущено строк для прийняття спадщини після смерті батька. Нотаріус роз`яснив заявникові право на звернення до суду з відповідним позовом, що підтверджується копією повідомлення приватного нотаріуса Бахмацького районного нотаріального округу Чернігівської області Кухти Д.О. № 02-14/305 від 27 липня 2020 року (а. с. 4).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд уважає, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником права на отримання спадщини після смерті батька ОСОБА_2 .

Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини в АДРЕСА_1 , підлягає задоволенню.

Установлення вищезгаданого факту має для заявника юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати своє право на спадщину після смерті батька.

Заявник позбавлений можливості в іншому порядку встановити вищезазначений факт, тому суд ухвалює рішення про задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Григорівська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07 травня 2021 року.

Суддя А.О. Крупина