АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року

м. Чернівці

справа № 727/8574/14

провадження 822/507/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Конецька Д.Г.,

учасники справи:

заявник - Державна іпотечна установа,

стягувач Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»),

боржник: ОСОБА_1 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 січня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Мамчин П.І.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року Державна іпотечна установа звернулась до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Посилаються на те, що 21 жовтня 2014 року Шевченківським районним судом міста Чернівці ухвалено рішення у справі № 727/8574/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1177рv11-06 від 08.09.2006 року в розмірі 378 692,79 гривень.

11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та банком укладено договір відступлення права вимоги. Відповідно до п.1.1 договору сторони уклали цей договір з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно до договору застави майнових прав № 17/4-З від 11 лютого 2015року, що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань первісного кредитора (позичальника) за кредитним договором № 12-700/36 від 11березня 2008 року.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами, вказаних у додатках до цього договору.

Згідно з інформацією (№274 додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11лютого 2015 року ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №1177 рv11-06 від 08 вересня 2006 року, згідно договору іпотеки № б/н від 11вересня 2006 року майновим поручителем також виступає ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2.1. договору пункт 1.2 цього договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після наставання сукупності обставин, визначених п.п. 2.1.1 договору, та однієї з обставин визначеної п.п. 2.1.2, або 2.1.3, або 2.1.4 цього договору.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015року «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Тобто, Державна іпотечна установа стала новим кредитором за кредитним договором №1177рv11-06 від 08 вересня 2006 року.

Просить замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - Державну іпотечну установу у виконавчому провадженні у справі №727/8574/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1177рv11-06 від 08 вересня 2006 року в розмірі 378692,79 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2021 року заяву Державної іпотечної установи задоволено.

Замінено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - Державну іпотечну установу у виконавчому провадженні у цивільній справі №727/8574/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1177рv11-06 від 08 вересня 2006 року в розмірі 378692 гривні 79 коп.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що Державна іпотечна установа набула право вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги від 11 лютого 2015 року. Підставою заміни сторони виконавчого провадження є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або інших, встановлених судом правовідносин, і переходу до іншої особи прав та обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити Державній іпотечній установі в задоволенні заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а також оскаржувана ухвала є необґрунтованою та прийнятою без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Зокрема, посилається на те, що відповідно до статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї зі сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Вказана норма передбачає заміну саме сторони виконавчого провадження, тоді як заявник не надав суду докази на підтвердження наявності відкритого виконавчого провадження, що виключає можливість заміни його сторони. Також посилається на те, що на момент звернення до суду з даною заявою, заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 21 жовтня 2014 року (справа №727/8574/14-ц) вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 1177pv11-06 від 08 вересня 2006 року в розмірі 378692 гривні 79 коп. 05 листопада 2014 року був виданий виконавчий лист по даній справі.

26 вересня 2018 року постановою старшого державного виконавця Першого відділу ДВС міста Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області Марко В.М. виконавчий документ № 727/8574/14 виданий 05 листопада 2014 року повернуто стягувачу (а.с. 58).

Як вбачається з договору №17/4-В про відступлення прав вимоги від 11 лютого 2015 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відступило Державній іпотечній установі право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту №1177рv11-06 від 08 вересня 2006 року.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі ст.442 ЦПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Також відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).».

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

З аналізу наведеного можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак, заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 442 ЦПК України) має відбуватись з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи (стаття 55 ЦПК України). Відповідний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 3 листопада 2020 року у справі № 916/16/17 (пункт 73).

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст.442 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених ст.55 ЦПК України. У цьому випадку приписи ст.442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями ст.55 цього Кодексу. Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі ст.55 ЦПК України.

У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у ч.5 ст.442 ЦПК України.

Подібних за змістом висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у п.6.18 постанови від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14.

Виконавчий документ це документ, на основі якого компетентними органами здійснюється примусове виконання рішення суду або іншої інстанції.

Таким чином, за відсутності доказів відкритого виконавчого провадження застосування положень частин 1, 2 та 5 ст.442 ЦПК України є неможливим.

Застосування судом першої інстанції ст.55 ЦПК України здійснено з порушенням правил диспозитивності цивільного процесу, оскільки на вказану норму процесуального закону заявник не посилався і такими процесуальними правами заяву не обґрунтовував.

Разом з тим, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності.

У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Єдиним способом здійснити процесуальне правонаступництво при відсутності відкритого виконавчого провадження є передбачений ст.55 ЦПК України спосіб, а саме звернення із заявою про заміну кредитора у зобов`язанні в сукупності з правами правонаступника за нормами цивільного права.

Оскільки, постановою старшого державного виконавця Першого відділу ДВС міста Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області від 26 вересня 2018 року виконавчий документ № 727/8574/14 виданий 05 листопада 2014 року повернуто стягувачу. Також, в матеріалах справи відсутні дані, що на момент подачі вказаної заяви виконавче провадження відкрито.

Дана заява не містить вимог ні про заміну кредитора у зобов`язанні, ні посилання на ст.55 ЦПК України, а лише обмежується нормами ст.442 ЦПК України, отже вимога про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі 727/8574/14-ц є неможливою.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого дійшов неправильних висновків, щодо задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

За подання апеляційної скарги апелянт сплатила 454 гривні, що підтверджується квитанцією.

З огляду на зазначене, слід стягнути з Державної іпотечної установи на користь апелянта 454 гривні у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 січня 2021 року скасувати.

В задоволенні заяви Державної іпотечної установи про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовити.

Стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 454 гривні в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 11 травня 2021 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна