Справа № 442/1662/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/1382/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року у справі за заявою лікара-психіатра Дрогобицької районної лікарні № 5 ОСОБА_2 про одержання рішення суду на психіатричний огляд ОСОБА_1 без її згоди, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2016 року лікар-психіатр Дрогобицької районної лікарні № 5 ОСОБА_2 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з заявою, в якій просила надати дозвіл на проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 у примусовому порядку без її згоди.

В обґрунтування поданої заяви покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 батьки громадянки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулися із заявою до лікаря - психіатра з проханням провести психіатричний огляд їхньої дочки, яка страждає психічним захворюванням, та вирішити вид подальшого надання їй психіатричної допомоги. Лікарем-психіатром зроблено висновок про необхідність проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 у зв`язку із наявністю у неї розладу психіки та поведінки, внаслідок чого вона вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоров`ю з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй такої. Вказала, що ОСОБА_1 від рекомендацій та пропозицій щодо огляду лікарем ухиляється.

Оскаржуваним рішенням заяву лікаря - психіатра про проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 , 1983 року народження у примусовому порядку без її згоди - задоволено.

Надано дозвіл на проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 , 1983 року народження, яка проживає АДРЕСА_1 у примусовому порядку.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ґрунтується виключно на висновку лікаря-психіатра Дрогобицької районної лікарні № 5 ОСОБА_2, яка жодного разу не проводила її огляду, висновок суду про її відмову від проведення психіатричного огляду не відповідає дійсним обставинам справи. Стверджує, що при ухваленні рішення судом не були враховані докази, що містяться у матеріалах справи та постанову Великої Палати Верховного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18). Звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що вона вчиняла чи проявляла реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Крім того, її не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим позбавлено можливості для реалізації її права на захист та представництво законних інтересів в суді.

Просить рішення суду скасувати.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви лікаря-психіатра Дрогобицької районної лікарні № 5 ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 без її згоди.

Лікар-психіатр Дрогобицької районної лікарні № 5 ОСОБА_2 проти скарги заперечила, пояснила, що станом на час звернення до суду у 2016 році із заявою про надання дозволу на проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_1 , така вже перебувала на обліку в лікаря-психіатра за місцем проживання з діагнозом параноїдна шизофренія. Від проходження огляду в добровільному порядку ОСОБА_1 відмовлялася, хоча зазначені в заяві батьків обставини загострення хвороби вказували на те, що вона є небезпечною для себе та для оточуючих та потребує корекції поведінкових розладів. Просила у задоволенні скарги відмовити.

Прокурор Львівської обласної прокуратури Панькевич Р.В. проти скарги заперечив. Зазначив, що заява лікаря - психіатра про надання дозволу на проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 без її згоди належним чином обґрунтована та містить достатньо аргументів на підтвердження того, що у зазначений період поведінка ОСОБА_1 , якій було встановлено психіатричне захворювання, вказувала на те, що вона була небезпечною як для себе самої, так і для оточуючих. Просив у задоволенні скарги відмовити.

ОСОБА_1 в останнє судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності за участі її представника - адвоката зважаючи на строки розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції і складається з Основ законодавства України про охорону здоров`я, Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них (стаття 2 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

У статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно ст. 11 Закону України "Про психіатричну допомогу" - психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання.

Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

У разі встановлення обгрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обгрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , перебуває в консультативному нагляді з діагнозом: шизофренія параноїдної форми. З часу подання цієї заяви лікарем-психіатром -19.02.2016 року, остання часто змінює фактичне місце проживання, на час розгляду справи судом першої інстанції зі слів ОСОБА_1 , вона фактично проживає в АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення лікаря-психіатра до суду у 2016 році з заявою про проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 у примусовому порядку стала заява батьків ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.01.2016 року про проведення психіатричного огляду їхньої дочки, яка страждає психічним захворюванням - шизофренією параноїдної форми, у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я, з метою вирішення питання про подальше надання їй психіатричної допомоги.

Враховуючи доводи заяви батьків ОСОБА_1 та те, що їй вже було встановлено психіатричне захворювання, лікар-психіатр Дрогобицької районної лікарні № 5 ОСОБА_2 зробила висновок про необхідність проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 у зв`язку з погіршенням психічного стану останньої та наявністю у неї розладу психіки і поведінки, внаслідок чого вона може вчинити дії, що є небезпечними для неї та оточуючих. Непроведення такого огляду та невирішення питання про надання їй медичної допомоги може завдати значної шкоди її здоров`ю. Проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 можливе тільки в примусовому порядку, оскільки згода хворої на примусовий огляд відсутня.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року заяву лікаря-психіатра Дрогобицької районної лікарні № 5 ОСОБА_2 про проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 , 1983 року народження, у примусовому порядку без її згоди було задоволено.

Надано дозвіл на проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 , 1983 року народження, яка проживає в АДРЕСА_1 у примусовому порядку.

На підставі зазначеного рішення суду ОСОБА_1 була скерована на стаціонарне лікування в Комунальний заклад Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня.

В наступному, 19.12.2018 року ОСОБА_1 оскаржила рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року, та постановою Львівського апеляційного суду від 15 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року залишено без змін.

Однак, постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року та постанова Львівського апеляційного суду від 15 травня 2019 року за касаційною скаргою ОСОБА_1 були скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи постановлені у даній справі судові рішення, Верховний Суд виходив з того, що суди розглянули справу у відсутності особи, щодо якої вирішується питання про її примусовий огляд, не врахувавши, що відповідно до положень ст. 281 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), справи про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги.

Матеріалами справи встановлено, що рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року, яке на даний час переглядається судом апеляційної інстанції, ухвалено судом при новому розгляді справи, за участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 , з врахуванням доводів заяви лікаря-психіатра від 19.02.2016 року та наявних у справі доказів, що підтверджують стан здоров`я ОСОБА_1 на час звернення лікаря - психіатра ОСОБА_2 у 2016 році до суду.

Враховуючи наведене у висновку лікаря-психіатра про призначення психіатричного огляду громадянки ОСОБА_1 , 1983 року народження, для визначення виду подальшої психіатричної допомоги, який належним чином досліджений судом першої інстанції, за відсутності доказів протилежного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність на день звернення лікаря-психіатра з даною заявою до суду у 2016 році правових підстав для проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_1 , оскільки, як зазначено у висновку лікаря-психіатра, ОСОБА_1 була скерована на стаціонарне лікування в КЗ ЛОКПЛ з уже встановленим діагнозом «Шизофренія параноїдної форми» та являла собою у зазначений час безпосередню небезпеку як для себе, так і для оточуючих, а тому за відсутності згоди останньої на проведення її огляду лкарем-психіатром, обстеження (огляд) ОСОБА_1 був можливим лише в примусовому порядку.

Крім того, матеріали справи не містять інших медичних чи експертних висновків про стан здоров`я ОСОБА_1 на час звернення лікаря-психіатра до суду із заявою про надання дозволу на проведення психіатричного огляду ОСОБА_1 у примусовому порядку без її згоди, які би спростовували наведене лікарем-психіатром у заяві.

Доводи апеляційної скарги в частині неналежного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, що позбавило її права на захист та представництво законних інтересів в суді, на увагу не заслуговують, оскільки, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 182-185, том 1) апелянт та її представник - ОСОБА_5 брали участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Інші доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 травня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.