_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/636/21
УХВАЛА

05.05.2021 року

Київський районний суд м. Одеси,

головуючий суддя Маломуж А.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справ за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2020 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом її вселення.

Свої вимоги мотивує тим, що Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.06.2019 року справа №520/5467/19, провадження № 2/520/2930/19, визнано право власності за ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , залишено за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 володіють на праві приватної власності кожен Ѕ частиною (ідеальні частки) квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Квартира є трьохкімнатною, загальною площею 72,2 кв.м., в тому числі житлова-41,1 кв.м.

ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою, зокрема відповідач змінив замки, унаслідок чого остання не має змоги проживати в ній, у ОСОБА_1 відсутнє інше житло, тому права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом вселення у квартиру та усуненням перешкод у користуванні нею.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась із заявами до правоохоронних органів про захист своїх прав співвласника та усунення перешкод відповідачем у доступі та користуванні квартирою, однак станом на 30.06.2020 року остання так і не може потрапити до належній їй на праві спільної часткової власності квартири.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 24.07.2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 05.11.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті..

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2020 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення задоволено частково; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні Ѕ частиною квартири за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вселення ОСОБА_1 в Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 ..

26.03.2021 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 947/17861/20 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення. в якій він просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2020 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2021 року було скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2020 року та призначено справу до судового розгляду.

28.04.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить накласти арешт на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві власності належить ОСОБА_1 .

Вважає, що відповідач без її згоди переоформить спірне майно подружжя здійснить відчуження спірного майна на користь інших осіб, зробить відчуження будь яким іншим шляхом без її згоди, що в свою чергу спричинило негайну необхідність звертатись до суду із даною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, п.2 та п.3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб ; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову заявник стверджує те, що відповідач без її згоди переоформить спірне майно подружжя.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.06.2019 року справа №520/5467/19, провадження № 2/520/2930/19, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що унеможливлює його продаж та інші дії з боку відповідача.

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом

Таким чином звертаючись з заявою про забезпечення позову, заявником не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити, що ОСОБА_2 вживаються заходи, спрямовані на відчуження нерухомого майна, в той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії цивільного процесу, що не обмежує в праві звернутись з обґрунтованою заявою про забезпечення позову до суду протягом розгляду цивільної справи, з урахуванням положень ч.2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

З урахуванням викладеного, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006року, приймаючи до уваги, що викладені обставини у заяві про забезпечення позову жодним чином не доведені, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. . 76, 77, 81, 84 149-154, 157, 353 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.05.2021 року.

Суддя Маломуж А. І.