Справа № 2-1601/11
Провадження № 6/638/182/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого Цвіри Д.М., за участю секретаря судового засідання Варданян К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харків, заяву Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, в якій просить суд:

- вирішити питання про звернення стягнення на 2-кімнатну квартиру, номер РПВН:15285237 за адресою: АДРЕСА_1 для виконання рішення суду за виконавчими листами №2-1601/11 виданими 30.03.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 637312,95 грн.; стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» сплачених позивачем при зверненні з позовом до суду та документально підтверджених судових витрат в розмірі 1820,00 грн.

Заява обґрунтована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебувають виконавчі провадження №60883926 та №60884581 з примусового виконання виконавчих листів №2-1601/11 виданих 30.03.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 637312,95 грн., та судових витрат в розмірі 1820,00 грн. На вимогу виконавця декларацію про доходи та майно боржником не надано, відкриті розрахункові рахунки в банківських установах на ім`я боржника та зареєстровані транспортні засоби, - відсутні. Однак, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, містяться відомості про те, що на ім`я боржника обліковується іпотечний договір №014/1800/74/103486/1 від 03.10.2008 року, об`єктом якого виступає нерухоме майно - 2-кімнатна квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , придбана боржником ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу квартири від 03.10.2008 року, однак відомості про право власності боржника на яку, в Реєстр не внесені.

Посилаючись на те, що право власності на вищевказане нерухоме майно в установленому законом порядку за боржником ОСОБА_1 не зареєстроване, однак фактично належить останньому, просив вирішити питання щодо можливості звернення стягнення на вказане майно.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13 квітня 2021 року у справі визначений новий суддя (Головуючий суддя (суддя-доповідач): Цвіра Д.М.

29 квітня 2021 року матеріали вищевказаної справи № 2-1601/11 передані канцелярією суду судді Цвірі Д.М.

Відповідно до ч. ч. 10-11 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до пункту 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений у ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно копій виконавчих листів № 2-1601/11 виданих 30.03.2012 року, та постанов про відкриття виконавчих проваджень №60883926 та №60884581 від 13.12.2019 року, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебувають виконавчі провадження №60883926 та №60884581 з примусового виконання виконавчих листів №2-1601/11 виданих 30.03.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 637312,95 грн., та судових витрат в розмірі 1820,00 грн.

Згідно наданих виконавцем результатів обробки запиту щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, від 13.12.2019 року, в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно із договором купівлі-продажу квартири, від 03.10.2008 року №6201, 03.10.2008 року ОСОБА_1 була придбана квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 29,9 кв.м., загальною площею 52,7 кв.м.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, №202084790 від 27.02.2020 року, - містяться відомості про накладення заборони відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме арешту нерухомого майна - 2-кімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , підставою обтяження якої є іпотечний договір № №014/1800/74/103486/1 від 03.10.2008 року.

Також в реєстрі містяться дані про накладення 09.06.2011 року арешту на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , в межах суми 19251,79 грн., на підставі постанови Дзержинського ВДВС ХМУ від 09.06.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як вже було зазначено вище, частиною 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частинами 1,2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Частиною 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Таким чином, звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку можливе за умови належного проведення виконавчих дій, достовірного встановлення належності цього майна боржнику та відсутності у боржника коштів чи іншого нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача.

Разом з тим, відповідно до наданих суду документів, судом не вбачається, що виконавцем було належним чином проведено всі необхідні виконавчі дії щодо з`ясовування наявності чи відсутності у боржника коштів, на які можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача, оскільки серед представлених суду матеріалів, жодні докази встановлення відсутності у боржника відкритих рахунків у банківських установах, - відсутні.

Крім того, представлена виконавцем інформація результатів обробки запиту щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, стосовно відсутності даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби, надана станом на 2019 рік, що позбавляє суд можливості надання їй повної, беззаперечної, та актуальної оцінки. Більш того, з таких представлених результатів обробки взагалі неможливо встановити дані про боржника відносно якого проводилась така обробка.

Також, суд звертає увагу на те, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набрав чинності лише 01.01.2013 року, та не зобов`язував власників нерухомого майна, право власності на яке було зареєстроване у встановлений на той час законодавством спосіб, здійснювати повторну реєстрацію права власності в електронному реєстрі. Тому відсутність інформації в електронному реєстрі про права власності боржника на квартиру придбану у 2008 році, не свідчить про те, що право власності за ним не було зареєстроване в установленому законом порядку. Зокрема, суду не надано доказів звернення виконавця до БТІ з приводу надання відомостей щодо реєстрації за боржником права власності на спірне нерухоме майно. Отже, достеменних доказів того, що зазначене нерухоме майно не було зареєстроване у встановленому законом порядку, суду також не представлено.

При цьому, відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Поряд із цим суд зазначає, що подання взагалі не містить посилань на те, що виконавцем вжитий ряд заходів, спрямованих на примусове виконання рішення, однак такі не забезпечили виконання рішення боржником.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за відомостями Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, міститься інформація про те, що на об`єкт нерухомого майна, - 2-кімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , накладене обтяження, підставою якого є іпотечний договір № №014/1800/74/103486/1 від 03.10.2008 року, та 09.06.2011 року накладений арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , на підставі постанови Дзержинського ВДВС ХМУ від 09.06.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Таким чином, приватним виконавцем не надано суду повної та актуальної інформації щодо статусу вищевказаного нерухомого майна, а також щодо наявності у боржника іншого майна, грошових коштів, тощо, на які можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача, що виключає на даний час можливість звернення стягнення на вказане нерухоме майно в порядку ст. 440 ЦПК України, з огляду на що, суд відмовляє у задоволенні означеної заяви.

Керуючись ст. ст. 18,50 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Д.М. Цвіра