05.05.2021 227/1693/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайсуду Донецької області Любчик В.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, -

в с т а н о в и в:

до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

До матеріалів позовної заяви додано клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору. Клопотання обгрунтовано, тим що позивач є внутрішньо переміщеною особою, офіційно не працевлаштована, має невеликі доходи від випадкових заробітків, змушена жити на зйомній квартирі та сплачувати житлово-комунальні послуги. Крім того, має на утриманні малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , який ходить до дитячого садочка, ніякої допомоги від колишнього чоловіка, відповідача по справі, на утримання сина не отримує, змушена самостійно купувати дитині одяг, їжу та інші речі. Тому просить звільнити її від сплати судового збору.

Дослідивши подане клопотання про звільнення від сплати судового збору та додані до нього докази, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

В пункті 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону Ураїни «Про судовий збір» № 3674-VI та статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зміст цих статтей передбачає право суду, а не обов`язок, на свій розсуд відстрочити, розстрочити, зменшити або звільнити від сплати судового збору.

На підтвердження скрутного матеріального стану позивачем не надано жодного документу.

Таким чином, позивач не надав суду достатніх доказів для звільнення її від сплати судового збору.

Сплата судового збору фізичною особою за подання позовних заяв до суду є її обов`язком, а тому зловживання правом на звільнення, відстрочку чи розстрочку від його сплати є недопустимим.

Суд враховує, що Європейським судом з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з матеріальним станом позивача, та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати або її відстрочення без надання належних письмових доказів.

Отже, дослідивши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, докази на підтвердження обставин викладених у ньому, суддя вважає, що у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

Керуючись Законом України "Про судовий збір", ст. ст. 133, 136, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.М. Любчик