Провадження № 2-з/359/56/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 29 квітня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Муранової-Лесів І.В..

при секретарі Степаненко А.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представники відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Борисполі заяву відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7 , Бориспільська міська рада Київської області, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області, про визначення частки в спільному майні подружжя, визнання спільною сумісною власністю майна, набутого під час шлюбу, поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю майна, набутого під час шлюбу, поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться вищевказана цивільна справа, предметом спору у якій є поділ спільно нажитого майна, в тому числі: автомобілю марки «HYUNDAI «SANTA FE», 2013 р. в., державний номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований на ім`я позивача ОСОБА_1 ; автомобілю марки «VOLKSWAGEN «TRANSPORTER», 2007 р. в., державний номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстрований на ім`я позивача ОСОБА_1 ; гаражного боксу в Бориспільському гаражному кооперативі «Прогрес», що знаходиться за адресою: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Комуністична, 83,, а також автомобілю марки «DAEWOO «SENS», 2005 р.в., зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , щодо якого відповідач ОСОБА_5 у своєму зустрічному позові просить визнати право особистої приватної власності.

22.04.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_5 , у якій вона просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно :

- автомобіль марки «HYUNDAI «SANTA FE», 2013 р. в., державний номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований на ім`я позивача ОСОБА_1 , та є об`єктом спільного майна подружжя;

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN «TRANSPORTER», 2007 р. в., державний номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстрований на ім`я позивача ОСОБА_1 , та є об`єктом спільного майна подружжя;

- гаражний бокс в Бориспільському гаражному кооперативі «Прогрес», що знаходиться за адресою: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Комуністична, 83,

- автомобіль марки «DAEWOO «SENS», 2005 р. в., зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 .

Заява обґрунтована наступним. В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6 , про визначення розміру частки в спільному майні, визнання спільною сумісною власністю майна, набутого під час шлюбу, поділ спільного майна подружжя.

Предметом спору, зокрема є: автомобіль марки «HYUNDAI «SANTA FE», 2013 р. в., державний номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований на ім`я позивача ОСОБА_1 , та є об`єктом спільного майна подружжя; автомобіль марки «VOLKSWAGEN «TRANSPORTER», 2007 р. в., державний номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстрований на ім`я позивача ОСОБА_1 , та є об`єктом спільного майна подружжя, гаражний бокс в Бориспільському гаражному кооперативі «Прогрес», що знаходиться за адресою: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Комуністична, 83, автомобіль марки «DAEWOO «SENS», 2005 р. в., зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 ..

Крім того зазначено, що на даний час позивач заперечує будь-яке її право на вказані вище автомобілі та гаражний бокс, також переховує автомобілі з метою уникнення поділу таким чином, щоб вона не мала можливості користуватись жодним із них, та право на жоден автомобіль не перейшов до неї. І тому вона вважає, що до вирішення даного спору по суті та з метою збереження спірного майна є необхідним вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобілі та гаражний бокс для уникнення їх перереєстрації на іншу особу ще до ухвалення рішення судом.

Заявник також вказує, що позивач та його сім`я одноособово користуються спірними авто та гаражним боксом, а також те, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтовані підстави, а невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення і такий засіб забезпечення є співмірним із заявленими вимогами до неї, оскільки стосується спільного права на автомобілі на гаражний бокс, що підлягає захисту.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Кузьменко В.О. підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Лук`янова Н.М. проти задоволення заяви про забезпечення позову не заперечувала.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Тирана О.В. вважали, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується : 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 2 ст. 150 ЦПК України визначено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

З матеріалів цивільної справи № 359/10720/19 встановлено, що 02.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення розміру частки в спільному майні, визнання сумісною власністю майна, набутого під час шлюбу, поділ спільного майна подружжя (а. с. 2-14, том № 1).

Ухвалою від 11.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 79, том № 1).

05.08.2020 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (а. с. 128-140, том № 1).

Як вбачається предметом позову, є рухоме та нерухоме майно, в тому числі автомобіль марки «HYUNDAI «SANTA FE», 2013 р. в., державний номерний знак НОМЕР_1 ;автомобіль марки «VOLKSWAGEN «TRANSPORTER», 2007 р. в., державний номерний знак НОМЕР_2 ; гаражний бокс в Бориспільському гаражному кооперативі «Прогрес», що знаходиться за адресою: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Комуністична, 83; автомобіль марки «DAEWOO «SENS», 2005 р. в..

Крім того, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 25.03.2021 було прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю майна, набутого під час шлюбу та поділ спільного майна подружжя (а.с.116-120, 126-127 т.2), за змістом якого відповідач просить визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль марки «DAEWOO «SENS», 2005 р.в., зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , та право на Ѕ частину гаражного боксу в Бориспільському гаражному кооперативі «Прогрес», що знаходиться за адресою: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Комуністична, 83.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2019 (провадження № 2-з/359/111/2019, справа № 359/10720/19) було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 105, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_9 ; накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05 га, за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 105, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_9 ; накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва - будинок, який розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва - будинок, розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено вчиняти будь-які дії щодо об`єкту незавершеного будівництва - будинку, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0042, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено вчиняти будь-які дії щодо об`єкту незавершеного будівництва - будинку, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер :09:006:0043, площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з картки на заяву з АСДС, матеріали цивільної справи (провадження №2-з/359/111/2019, справа № 359/10720/19) 06.04.2020 витребувані та направлені до КЦС у складі ВС.

Встановлено, що зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, до заяви додано докази сплати судового збору.

Враховуючи, що метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді, а також приймаючи до уваги позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності на частину спірного майна, в тому числі того, що вказано у заяві відповідачем ОСОБА_5 , суд вважає, що обраний вид та спосіб забезпечення є співмірним та достатнім для забезпечення позову, в частині поділу гаражного боксу та автомобілю, що зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_5 , оскільки відчуження спірного майна може призвести в подальшому, що виконання рішення суду у даній справі буде неможливим, або значно ускладнить виконання. Разом із цим, в частина накладення арешту на два інші транспортні засоби, які зареєстровані на ім`я позивача ОСОБА_10 , щодо яких відповідач ОСОБА_5 самостійних вимог не заявляє, та які позивач просить залишити у своїй власності, то в цій частині заборона відчужувати вказані автомобілі буде належним і достатнім заходом забезпечення.

За таких обставин, заява ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно підлягає частковому задоволенню.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується за виконавчим документом про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог та що підлягають негайному виконанню.

Крім того відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Частино 2 ст. 154 ЦПК України визначено, що зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до п. 1,2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При цьому відповідно до ч. 5 даної статті розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав зустрічного забезпечення, оскільки будь-яких належних доказів, що відповідач не має на території України майна в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків, суду не надано, а також, враховуючи що одночасно відповідач просить накласти арешт і на автомобіль «DARWOO SENS», 2005 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований на її ім`я , який позивач також в порядку поділу спільного майна просить залишити за відповідачем ОСОБА_5 , та за рахунок якого можливе відшкодування збитків, у разі їх заподіяння внаслідок вжиття таких заходів забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 259,260,353 -355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт:

- на автомобіль марки «DARWOO SENS», 2005 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 ,

- гаражний бокс № НОМЕР_4 в Бориспільському гаражному кооперативі «Прогрес», що знаходиться за адресою: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. С.Камінського, 83.

Заборонити позивачу ОСОБА_1 у будь-який спосіб відчужувати наступне майно:

- автомобіль марки «HYUNDAI «SANTA FE», 2013 р. в., державний номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований на ім`я позивача ОСОБА_1 ;

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN «TRANSPORTER», 2007 р. в., державний номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстрований на ім`я позивача ОСОБА_1 .

В межах виконання даної ухвали визначити, що стягувачем є : ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , РНОКППФО НОМЕР_5 ; боржником: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКППФО НОМЕР_6 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її винесення 29 квітня 2021 року і підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Копію даної ухвали відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України направити, для виконання до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМУЮ МЮ (м. Київ), 08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях б. 63.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 05.05.2021.

Суддя І. В. Муранова-Лесів