Провадження № 2/761/1971/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

У своїй позовній заяві просила суд визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що 02 грудня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1055. У період шлюбу народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між сторонами погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Син проживає разом із позивачем. Сторони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати син. Виходячи із вищенаведеного вважає, що єдиним виходом із ситуації є вирішення питання в судовому порядку. Вказує на те, що має стабільний дохід, житло, в якому проживає разом із дитиною належить їй на праві власності, таким чином, може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 року матеріали позовної заяви було передано для розгляду судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року в справі було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до розгляду.

13 липня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від відповідача - ОСОБА_2 про закриття провадження у справі. Зі змісту заяву вбачається, що відповідач просить суд закрити провадження у справі, у зв`язку з тим, що на його переконання між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Також 13 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки, на його переконання, між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання малолітньої дитини.

У судовому засіданні, яке відбулося 17 серпня 2020 року, протокольною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

16 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив зі змісту якої вбачається, що позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначає, що у своєму відзиві відповідач підтверджує факт проживання дитини з позивачем, а відтак, на переконання позивачки, тим самим відповідач фактично визнав позов.

03 грудня 2020 року представником позивача було долучено до матеріалів справи Висновок Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні, яке відбулося 03 грудня 2020 року, протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду справи по суті.

Позивач зі своїм представником у судове засідання не з`явилися, однак подали через канцелярію суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, зі змісту якої вбачається, що позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Також суд зважає, щодо наявності однотипних клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи від 05.10.2020р., 02.12.2020р., 27.01.2021р., 01.03.2021р.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено, що 02 грудня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1055.

У період спільного проживання народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 . З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьками дитини є позивач та відповідач.

На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2018 року, шлюб між сторонами було розірвано.

ОСОБА_1 зазначає, що сумісне проживання та ведення спільного господарства з відповідачем припинено. Доказів зворотнього під час розгляду справи отримано не було.

У висновку Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , 13 липня 2012 року за № 07-21/2935 від 19.10.2020 зазначено, що Мати - гр. ОСОБА_1 та малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками від 24.04.2020 № 997, 998, виданими виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 18.09.2020 року складеного фахівцем із соціальної роботи Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, гр. ОСОБА_1 проживає та зареєстрована зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за вищевказаною адресою, де створені належні житлово-побутові умови для проживання та повноцінного розвитку малолітньої дитини.

Як вбачається з акта оцінки потреб сім`ї/особи від 14 вересня 2020 року, складеного фахівцем з соціальної роботи Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, мати - гр. ОСОБА_1 належно виконує батьківські обов`язки відносно малолітнього сина та задовольняє потреби дитини.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є учнем Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2

Києво-Святошинського району Київської області, згідно довідки від 16.09.2020 року виданою адміністрацією закладу.

Мати - гр. ОСОБА_1 має самостійний дохід, надає журналістські послуги, що підтверджується довідкою від 23.04.2020 року виданою TOB ТВК «Пілот продакшн», за місцем роботи характеризується позитивно.

Гр. ОСОБА_1 , на засіданні комісії з захисту прав дитини повідомила, що з батьком дитини - гр. ОСОБА_2 не може дійти згоди, щодо місця проживання малолітнього сина, тому дане питання вирішується в судовому порядку.

Батько - гр. ОСОБА_2 відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 09.07.2020 року, складеного спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, проживає разом з дружиною та їх спільною малолітньою дитиною за адресою: АДРЕСА_3 , квартира за даною адресою відповідає санітарно-гігієнічним умовам проживання сім`ї.

Гр. ОСОБА_2 працює в TOB «СМ Енегро» на посаді технічного директора, має постійне місце роботи та джерело доходу.

За заявою гр. ОСОБА_2 органом опіки та піклування (Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області) 18 серпня 2020 року розглядалося питання щодо встановлення способу участі батька гр. ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спілкуванні з ним.

За результатами розгляду вищезазначеного питання комісією з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області прийнято рішення рекомендувати визначити участь батька - гр. ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановивши йому наступний графік спілкування з дитиною: щомісяця кожної середи з 16 години до 21 години, кожної п`ятниці з 16 години до 21 години, з 10 години першої, третьої суботи до 18 години першої, третьої неділі, 50% канікулярного періоду та прийнято розпорядження виконувача обов`язків голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 02.09.2020 № 576 «Про встановлення способу участі батька - гр. ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 та спілкуванні з ним».

Отож, вищевикладене вказує на відсутність виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення дитини з матір`ю відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини та у розумінні положень статті 161 Сімейного кодексу України, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю.

Комісія з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області, керуючись ст.ст. 19, 160, 161 Сімейного кодексу України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», проаналізувавши всі надані матеріали щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , беручи до уваги думку членів комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області, враховуючи обставини, які мають істотне значення, з метою захисту прав і законних інтересів дитини, вирішила рекомендувати органу опіки та піклування надати висновок до суду щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю - гр. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 06 жовтня 2020 року (протокол № 21) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) на теперішній час вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю - гр. ОСОБА_1 , за АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

З положень ст. 161 Сімейного кодексу України вбачається, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтями 150-157 цього Кодексу передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання, спілкування та розвитку дитини, які є рівними.

Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини відповідну заяву… Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його до органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Враховуючи наведене та висновок Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , 13 липня 2012 року за № 07-21/2935 від 19.10.2020, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення про визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю, оскільки таке рішення максимально відповідає його інтересам.

Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України, з позивача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись принципами 4, 6, 7 Декларації прав дитини, Конвенцією про права дитини, ст.ст. 2-5,11-13, 141, 196, 200, 258, 259, 263, 268, 352,354ЦПК України, ст.ст. 150-155, 159, 160, 161, 171 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини- задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

ОСОБА_2 , адреса місця проживання - АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ,

Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, адреса місця знаходження - 03115, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 126.

Суддя: