Справа № 761/8360/20
Провадження № 2/761/1722/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Ковальчук В.А.,

за участі представника відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Олофінський Олег Васильович, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати таким. що не підлягає виконанню виконавчий напис №408, вчинений 18.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олофінським Олегом Васильовичем.

Вимоги обгрунтовані тим, що сума що зазначена у виконавчому написі є спірною так як не вірно зазначено курс долара США станом на день вчинення виконавчого напису; нотаріусу не було надано документи, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості - документи оформлені у відповідності до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, у виконавчому написі не вірно зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача, як боржника.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Звернувся до суду із заявою про перенесення слухання справи в зв`язку із хворобою та просив відкласти слухання справи не раніше ніж до закінчення карантинних заходів, визначених постановами Кабінету міністрів України.

Проте враховуючи, що представник відповідача категорично заперечував проти відкладення слухання справи оскільки дії позивача спрямовані на уникнення повернення боргу, враховуючи, що судом закінчене підготовче провадження та сторони надали суду всі документи на підтвердження їх позицій, суд вважав за можливе відхилити заявлене позивачем клопотання та у відповідності до положень частин 1 та 2 статті 223 ЦПК України продовжити слухання справи у відсутність позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог так як вони не обгрунтовані на вимогах закону. Відзив до суду не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 03.04.2019 року між ОСОБА_3 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) був укладений Договір позики за умовами якого Позичальник отримав позику в сумі 20 000,00 доларів США, що за курсом НБУ 26.974158 гривень за один долар США станом на 03.04.2019 року становить 539 483,16 грн., а Позичальник зобов`язався повернути зазначену суму в строк до 03.05.2019 року. Як зазначили сторони в договорі, грошові кошти повертаються у гривні по курсу долара США станом на день повернення.

Договір позики був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олофінським Олегом Васильовичем та зареєстрований в реєстрі за №180.

18.07.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Олофінський Олег Васильович вчинив виконавчий напис за яким запропонував стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики грошових коштів від 03.04.2019 року а саме: грошові кошти у розмірі 20 000,00 доларів США, що за курсом НБУ 26.974158 гривень за один долар США станом на 03.04.2019 року становить 539 483,16 грн., а також витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700,00 грн.

Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №408.

Старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин О.С. 24.07.2019 року відкрите виконавче провадження №59629907 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися:

дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;

найменування та адреса стягувача;

найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;

розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;

номер, за яким виконавчий напис зареєстровано;

дата набрання юридичної сили;

строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як зазначено у виконавчому написі, він вчинений за період з 04.05.2019 року по 17.07.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема умов договору позики, позичальнику було надано кредитні кошти строком з 03.04.2019 року по 03.05.2019 року.

Тобто в даному випадку, вбачається, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис без порушення трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», за яким стягувач має право пред`явити вимогу щодо стягнення заборгованості, адже строк виникнення права такої вимоги, згідно умов позики настав 04.05.2019 року.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив що не доведено безспірності заборгованості оскільки у виконавчому написі зазначено не вірний курс долара США до гривни.

Проте варто зауважити, що згідно з умовами договору позики Позичальник має повернути позику в гривнах за курсом НБУ станом на день здійснення платежу (що на даний час не вчинено позивачем, та кошти не повернуті у строки, визначені договором). В той же час як і у виконавчому написі і в договорі позики, курс долара США зазначений на день укладення договору позики, тобто 03.04.2019 року - за курсом НБУ 26.974158 гривень за один долар США та не свідчить про спірність суми заборгованості. Оскільки сам факт вчинення виконавчого напису не свідчить про виконання Позичальником власних зобов`язань за договором та повернення коштів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Позивач звертаючись до суду з позовом не надав доказів, що він у спосіб, визначений договором виконав зобов`язання та повернув кошти.

Також при зверненні до суду з позовом позивач зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

В той же час суд не може взяти до уваги посилання позивача, оскільки Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства. В той же час Позикодавцем за договором є фізична особа, на яку не поширюються положення зазначеного Закону, а тому відповідно він не мав обов`язку надавати зазначені позивачем документи.

Крім того, при зверненні до суду з позовом позивач зазначав, що однією з підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є не вірне зазначення його реєстраційного номеру облікової картки платника податків. Проте варто зазначити, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Олофінський Олег Васильович вніс виправлення до виконавчого напису та зазначив вірний реєстраційний номер облікової картки платника податків - ОСОБА_2 - НОМЕР_1, замість помилково зазначеного НОМЕР_3. В той же час, діюче законодавство не пов`язує можливість визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з описками здійсненими при його вчиненні.

Також варто зауважити, що у договорі позики, який був підписаний і позивачем, зазначено не вірний реєстраційний номер облікової картки платника податків Позичальника.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі статті 158 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання скасування заходів забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Олофінський Олег Васильович, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- відмовити в повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25.01.2021 року, а саме: зупинення стягнення за ВП №59629907, розпочатого за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олофінського Олега Васильовича від 18.07.2019 року, зареєстрованого у реєстрі за №408, за яким стягнуто заборгованість із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі 541183,16 грн.

Боржник - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Стягувач - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07 квітня 2021 року

Суддя: Н.Г.Притула