Єдиний унікальний номер: 379/159/21
Провадження № 2-о/379/13/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Мовчан М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Таращанська міська рада Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2021 заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу заповіту, складеного ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені ОСОБА_3 та посвідченого 12 травня 1995 року секретарем виконавчого комітету Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області за реєстром № 118 на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог посилається на те, що при складенні заповіту, була допущена помилка при написанні по батькові його батька як спадкодавця, яка перешкоджає йому прийняти у власність спадкове майно. Так, в заповіті вказано по батькові спадкодавця « ОСОБА_4 », а у свідоцтві про смерть спадкодавця, серія НОМЕР_1 , виданого Таращанським РВ ДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) 15 грудня 2020 року та в свідоцтві про народження заявника ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 15 листопада 1952 року, вказано по батькові спадкодавця як « ОСОБА_5 ».

Не маючи іншої можливості вирішення даного питання заявник звернувся до суду з даною заявою.

В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує, просить її задовольнити та повідомити про результати розгляду справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що за життя батько заявника - ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 12 травня 1995 року секретарем виконавчого комітету Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області за реєстром № 118.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько заявника помер.

Заявник, маючи намір оформити свої спадкові права, звернувся до приватного нотаріуса Таращанського нотокругу Київської області, подавши відповідну заяву.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено в зв`язку з виявленими розбіжностями при зазначенні по батькові його батька у заповіті, у свідоцтві про його смерть та у свідоцтві про народження самого заявника. Приватний нотаріус Таращанського нотокругу Київської області повідомленням від 24.02.2021 рекомендував заявнику звернутися до суду по питанню встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Так, при підготовці та виготовленні вказаного заповіту в ньому була допущена помилка, а саме: по батькові спадкодавця (батька заявника) записано, як « ОСОБА_4 », що не збігається із записом його по батькові в свідоцтві про смерть, виданим Таращанським РВ ДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) 15 грудня 2020 року та в свідоцтві про народження заявника, де його по батькові зазначено, як « ОСОБА_5 ».

Заявник вважає, що причина неправильного написання по батькові спадкодавця виникла у зв`язку із неправильним перекладом на українську мову по батькові його батька при оформленні заповіту. Оскільки на російській мові по батькові його батька - « ОСОБА_6 », тож при оформленні заповіту зробили кальку з російської мови і вказали по батькові спадкодавця неправильно, а саме « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_5 ».

В зв`язку з тим, що внаслідок такої помилки, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу спадкодавця та правовстановлюючим документом, який було видано на ім`я заявника, що в свою чергу є перешкодою у прийнятті у власність спадкового майна спадкоємцем, останній звернувся до суду з даною заявою.

Дійсне по батькові спадкодавця « ОСОБА_5 » і належність заявнику заповіту знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Дане підтверджується наступними документами: копією свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_2 , виданого 15 листопада 1952 року, копією свідоцтва про смерть спадкодавця, довідкою Таращанської міської ради від 06.01.2021 року № 40. В усіх цих документах по батькові спадкодавця зазначено як « ОСОБА_5 ».

Встановлення юридичного факту належності заявнику заповіту, складеного ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені ОСОБА_3 та посвідченого 12 травня 1995 року секретарем виконавчого комітету Лісовицької сільської ради народних депутатів Київської області за реєстровим № 118 на ім`я ОСОБА_1 потрібно для прийняття у власність спадкового майна, яке заповідане йому його батьком ОСОБА_2 .

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Суд, вважає, що вимога про встановлення факту належності заявнику заповіту, який склав його батько на його ім`я, породжує для заявника юридичні наслідки, вимога є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки дійсно факт належності заповіту заявнику знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 247, 265, 273, 293-294, 315-316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючого документу - заповіту, складеного ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені ОСОБА_3 та посвідченого 12 травня 1995 року секретарем виконавчого комітету Лісовицької сільської ради народних депутатів Київської області за реєстровим № 118 на ім`я ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін