Справа № 329/180/21
Провадження № 2/329/92/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Богослова А.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіріченко Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

третьої особи - органу опіки та піклування Чернігівської селищної ради,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Чернігівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду в інтересах дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини є ОСОБА_3 . Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 30.11.2016. Дитина проживає разом з матір`ю, яка турбується про моральний та фізичний розвиток ОСОБА_2 . Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, оскільки не турбується про стан її здоров`я, ухиляється від її виховання та утримання, не спілкується з нею та не цікавиться її життям. Позивач вважає, що наявні факти ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків, а тому є підстави для позбавлення батьківських прав відповідача.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні проти позову не заперечувала.

Всебічно та повно встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено матеріалами справи, батьками малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

На підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 30.11.2016 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірваний.

Відповідно до довідки № 08-06/834, виданої 24.02.2021 відділом "Центр надання адміністративних послуг" Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Як вбачається із довідки № 10, виданої 12.02.2021 Чернігівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, за період з 01.02.2020 по 31.01.2021 ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є первоосновою розвитку особистості дитини.

Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Однією з таких підстав є ухилення батьком від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року«Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд вважає, що позивачем було доведено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини ОСОБА_2 , не приділяє уваги своїй дитини, ухиляється від її належного виховання, не спілкується з дитиною в достатньому обсязі, не забезпечує дитину матеріально, не цікавиться станом здоров`я доньки, що також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд також враховує, що відповідач позов визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його дитини, не оспорював обставин, викладених в позові.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 є обґрунтованими і заявленими з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітньої ОСОБА_2 , а тому підлягають задоволенню.

Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни його поведінки, суд за його позовом може поновити його батьківські права.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору позивачем від 25.02.2021 на суму 908,00 грн. Тому, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.166, 180-181, 193 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.81, 141, 263-265, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо його дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 29 квітня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Чернігівської селищної ради, місцезнаходження: Запорізька область, Чернігівський район, смт Чернігівка, вул. Українська, 57, .

Суддя А.В.Богослов