Справа №760/5101/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою та зміну договору найму жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 19.02.2019 р. звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, в якій просить:

- вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод законному представнику ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 користуватись квартирою АДРЕСА_1 ;

- змінити умови договору найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виділення малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кімнати жилою площею 10,1 кв.м.; кухню площею - 13,2 кв.м., ванну кімнату площею - 3,5 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 19,0 кв.м., вбудовану шафу площею 2,8 кв.м. - залишити в спільному користуванні;

- зобов`язати Солом`янську районну в м. Києві державну адміністрацію укласти з ОСОБА_2 , в особі ОСОБА_1 договір найму жилого приміщення на кімнату площею 10,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- судові витрати розподілити згідно норм ЦПК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 04.05.2012 р. ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_3 (відповідач) перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Святошинського районного суду м. Києва 19.05.2017 р.

Від шлюбу з відповідачем позивач має малолітню доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилась проживати разом з нею та на користь якої Солом`янським районним судом міста Києва з відповідача були стягнуті аліменти на її утримання.

Посилається на те, що з самого народження малолітня ОСОБА_2 проживала разом з батьками по АДРЕСА_1 внаслідок чого 19.03.2013 р. остання була зареєстрована за вищевказаною адресою.

Зазначає, що 13.11.2017 р. Солом`янською районною в м. Києві адміністрацією було винесено розпорядження № 792 про визначення місця проживання малолітньої дитини, яким визначено місце проживання ОСОБА_2 разом з позивачем.

Посилається на те, що 30.11.2017 р. відповідач, без згоди та відому позивача перевіз її речі з квартири де вони проживали із дитиною до квартири своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_3 та повідомив, що це тимчасовий захід, де вона проживала разом з дитиною до 02.08.2018 р.

Проте, після вимоги позивачки щодо повернення в квартиру за місцем реєстрації дитини по АДРЕСА_1 відповідач категорично відмовився, мотивуючи тим, що він не повинен її постійно утримувати, при цьому, зазначена квартира не перебуває у приватній у власності наймачів (є неприватизованою).

Зазначає, що малолітня ОСОБА_2 відвідує спеціалізовану школу-дитячий садок 1 ступеня «Золотий ключик», який знаходиться за місцем її реєстрації.

Крім того, малолітня ОСОБА_2 має розлад психічного розвитку, що потребує особливості в її утриманні, а саме відвідування дитячого психолога, який теж знаходиться за місцем проживання в дитячому закладі.

Посилається на те, що на сьогоднішній день позивач разом з малолітньою ОСОБА_2 змушена тимчасово проживати у знайомих за адресою АДРЕСА_4 , адже за місцем реєстрації позивача у м. Києві по провулку Кременецькому разом з дитиною проживати неможливо.

За таких обставин, позивач зазначає, що у малолітній дитини немає можливості на соціальний та духовний розвиток, а головне грубо порушені права дитини на житло.

Щодо вимог про зміни договору найму, посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 на підставі ордеру на жиле приміщення № 029908 серії Б від 10.12.1995 р. була надана Залізничною районною адміністрацією м. Києва ОСОБА_4 на сім`ю із п`яти осіб, в тому числі членам його сім`ї ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

На сьогоднішній день квартира залишається неприватизованою, а отже відноситься до комунальної власності Солом`янського району про що зазначено в довідці виданою структурним підрозділом ВСП «Чоколівський» Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» 26.08.2015 р. № 1226.

Зазначає, що у квартирі на сьогоднішній день зареєстровано п`ять осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (малолітня) законний представник мати ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (малолітній) опікун за судовим рішенням ОСОБА_6 .

Посилається на те, що малолітній ОСОБА_7 проживає за місцем реєстрації свого опікуна ОСОБА_6 в АДРЕСА_6 та спірною квартирою не користується, наймачі та члени його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 квартирою теж не користуються, але в ній тільки формально зареєстровані.

Відповідно до технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 розташована на 11 поверсі 16-ти поверхового будинку та складається з 4-х кімнат жилою площею 55,2 кв.м., а саме 1-а кімната - 22,1 кв.м., 2-а кімната - 14,5 кв.м, 3-я кімната - 10,1 кв.м, 4-а кімната 8,5 кв.м., кухня площею- 13,2 кв.м., ванна кімната площею - 3,5 кв.м., вбиральня площею 1,3 кв.м., коридор площею 19,0 кв.м., вбудована шафа площею 2,8 кв.м.

Позивач зазначає, що під час проживання в квартирі визначився стійкий порядок користування житловими приміщеннями, а саме малолітня ОСОБА_2 разом з матір`ю проживала весь час в кімнаті площею 10,1 кв.м.

В разі виділення у користування малолітній дитині ОСОБА_2 кімнати площею 10,1 кв.м. на кожного з відповідачів припадатиме по 11,275 кв.м. жилої площі, що на 2,275 кв.м. перевищує встановлену нижчу межу від норми житлової площі, яка встановлена в межах 13,65, але не менше 9 кв.м. житлової площі (11,275 - 9).

Таким чином, позивач вважає, що з урахуванням кількості зареєстрованих осіб (5 осіб) у квартирі та жилої площі квартири - 55,2 кв.м. не суперечитиме правилам статей 63, 104 Житлового кодексу України оскільки на одну особу буде припадати більше ніж 7,5 кв. м. жилої площі та більше ніж нижча межа від встановленої норми по місту Києву, в зв`язку з чим права відповідачів порушені не будуть.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.02.2019 р. зазначену цивільну справу було передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. від 20.02.2019 р. відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

16.04.2019 р. до суду представником відповідача - Солом`янської РДА подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що адміністрація не є належним відповідачем по справі, оскільки від імені наймодавця стороною у договорі найму жилого приміщення є житлово-експлуатаційна організація.

17.04.2019 р. представником третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА до суду подано пояснення щодо позову, в якому просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , при винесенні рішення врахувати інтереси малолітньої ОСОБА_2 , 2013 року народження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.07.2019 р. залучено співвідповідача - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

03.12.2019 р. представником позивача до суду подано уточнену позовну заяву, в якій просить:

- вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод законному представнику ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 користуватись квартирою АДРЕСА_1 ;

- змінити договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме виділити у користування малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кімнату жилою площею 10,1 м.кв., а кімнати площами 22,1 кв. м., 14,5 кв.м. та 8,5 кв.м. залишити у користуванні відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ; кухню площею - 13,2 кв.м., ванну кімнату площею - 3.5 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 19,0 кв.м., вбудовану шафу площею 2.8 кв.м. - залишити в спільному користуванні.

- зобов`язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», укласти з ОСОБА_2 , в особі ОСОБА_1 договір найму жилого приміщення на кімнату площею 10,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

20.02.2020 р. представником КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до суду подано відзив на позов, в якому зазначає, що квартира АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, інтереси якої представляє Київська міська рада. При цьому, зазначений будинок знаходиться в господарському віданні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

Зазначає також, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» діє на підставі статуту, згідно якого предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплено за підприємством на праві господарського відання (надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій тощо).

Посилається на те, що відповідно до статутних завдань та норм чинного законодавства КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не є наймодавцем житлових приміщень комунальної власності.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.11.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві та надані докази.

В судове засідання представники відповідачів - Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не з`явились, про місце, день та час судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку, подали суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність.

Відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як законний представник малолітнього ОСОБА_7 в судове не з`явились, про місце, день та час судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подали.

В судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації не з`явся, про місце, день та час судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши їх доводи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що на підставі рішення Державної адміністрації Залізничного району м. Києва від 10.01.1995 р № 29 ОСОБА_4 видано ордер на жиле приміщення серія Б № 029908 на сім`ю з п`яти чоловік, у тому числі членам його сім`ї ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на право заняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою «Житлово-експлуатаційної дільниці № 902» від 26.08.2015 р № 1226 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності, зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , у тому числі малолітня ОСОБА_2 (з 19.03.2013 р.).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Києва від 15.11.2021 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 .

Відповідно до технічного паспорту, квартира за адресою: АДРЕСА_1 розташована на 11 поверсі 16 поверхового будинку та складається з 4-х кімнат жилою площею 55,2 кв. м, у тому числі: кімната 22,1 кв.м., 2-а кімната 14,5 кв.м, 3-я кімната 10,1 кв.м, 4-а кімната 8,5 кв.м.

Згідно з інформаційною довідкою від 15.07.2021 р. № 266064850 встановлена, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість, судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 в приватну власність громадянам згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» не передавалась та належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що підтверджується листом управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської РДА від 06.07.2021 р. № 108/29-977.

З даного листа також встановлено, що згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.05.2015 р. № 279 «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (зі змінами від 11.11.2016 № 838), житловий будинок АДРЕСА_1 , в тому числі і квартира АДРЕСА_1 , яка є невід`ємною складовою вказаного будинку, закріплений на праві господарського відання і обліковується на балансі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 04.05.2012 р. зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №489.

Від даного шлюбу у подружжя є спільна дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

19.05.2017 р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 02.11.2017 р., складеного працівниками служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, малолітня залишилась проживати з матір`ю та на цей час мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання, розвитку та відпочинку малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розпорядженням Солом`янської РДА від 13.11.2017 р. № 792 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», виходячи з інтересів дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації (засідання від 07.11.2017) визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2017 р.стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн. на місяць, починаючи з 02.10.2017 р. і до її повноліття.

Малолітня ОСОБА_2 відвідує спеціалізовану школу-дитячий садок 1 ступеня «Золотий ключик», який знаходиться по вул. І. Пулюя, 3а в Солом`янському районі м. Києва, що підтверджується довідкою зазначеної установи від 05.01.2017 р. № 4.

Відповідно до довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5 ТМО «Психіатрія» у м. Києві від 26.09.2017 р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено діагноз «Розлад експресивного мовлення. Вторинна затримка психічного розвитку», та їй рекомендовано відвідування занять з логопедом-дефектологом, проведення психокорективних занять з психологом, відвідування дитячого психіатра.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві з письмовими заявами (ЄО № 77696 від 23.09.2018 р., ЄО № 61430 від 03.08.2018 р.) про те, що ОСОБА_3 вчиняє перешкоди позивачу та її малолітній дитині у доступі та проживанні у квартирі по АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що позивач з дочкою мешкала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , займали маленьку кімнату, в 2017 році чоловік вигнав позивача з дочкою з квартири, позивач власного житла не має, орендує квартиру.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що позивач з дочкою мешкала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 , після розвірвання шлюбу, перешкоджає в проживанні в квартирі.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що неповнолітня ОСОБА_2 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 з народження, в 2017 році чоловік вигнав позивача з дочкою з квартири, змінив замки. Позивач вимушена з дитиною винаймати квартиру.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмові згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному житловому приміщенні, було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж дня відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 р. у справі № 565/1499/19, від 23.01.2018 р. у справі № 521/10070/14.

За змістом ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (частина четверта статті 29 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (ст. 16 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 р.), ратифіковано Постановою ВР від 27.02.1991 р. № 789-XII).

Верховним Судом у постановах від 04.07.2018 р. у справі № 711/4431/17, від 10.04.2019 р. у справі № 466/7546/16-ц, від 27.06.2019 р. у справі № 337/1760/17, від 27.11.2019 р. у справі № 368/750/16-ц, від 25.08.2020 р. у справі № 206/3425/18 (провадження № 61-9122св19) викладено правовий висновок про те, що малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. На поважність причин не проживання дитини не впливає і наявність у того з батьків, з ким вона фактично проживає, права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 19.03.2013 р. по теперішній час. Підстава її реєстрації у судовому порядку не оспорювалася, тому вважається, що вона набула право користування цим житлом на законних підставах.

При цьому, суд звертає увагу на те, що неповнолітня ОСОБА_2 обмежена у праві самостійно обирати місце свого проживання.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчиняє перешкоди позивачу та її малолітній дитині у доступі та проживанні у квартирі по АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки неповнолітня ОСОБА_2 на законних підставах була зареєстрована у спірній квартирі та не припинила реєстрацію на момент розгляду справи в суді, проживала в зазначеній квартирі з моменту свого народження разом з батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відвідує навчальний заклад та спеціалізованих лікарів поряд з адресою реєстрації (Солом`янський район м. Києва), при цьому відповідачем ОСОБА_3 чиняться перешкоди у доступі та проживанні неповнолітньої ОСОБА_2 у квартирі по АДРЕСА_1 , батько неповнолітньої зареєстрований в даній квартирі, тому суд приходить до висновку про необхідність вселити неповнолітню ОСОБА_2 в зазначену квартиру та зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод законному представнику ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 у користуватись квартирою АДРЕСА_1 . При цьому, на думку суду таке рішення забезпечить реалізацію та захист прав та інтересів дитини.

Щодо позовних вимог про зміну договору найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» укласти з ОСОБА_2 , в особі ОСОБА_1 договір найму жилого приміщення на кімнату площею 10,1 кв.м. за вказаною адресою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 103 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця.

Статтею 104 ЖК УРСР передбачено, що член сім`ї наймача вправі вимагати за згодою інших членів сім`ї, які мешкають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо житлова площа, припадає на нього, може бути виділена у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК УРСР. Такими приміщеннями можуть бути окрема квартира, окреме ізольоване приміщення, яке складається з однієї чи кількох кімнат у загальній квартирі, а також одноквартирний житловий будинок.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва інтереси якої представляє Київська міська рада. При цьому, зазначений будинок знаходиться в господарському віданні комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» діє на підставі статуту, згідно якого предметом діяльності підприємства є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплено за підприємством на праві господарського відання (надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій тощо).

Таким чином, оскільки відповідно до статутних завдань та норм чинного законодавства КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» не є наймодавцем житлових приміщень комунальної власності, тому вимоги про зобов`язання укласти договір найму кімнати в квартирі АДРЕСА_1 , а так само і зміну договору найму житлового приміщення за вказаною адресою не підлягають до задоволення.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 47 Конституції України, Конвенцією про права дитини, ст.ст. 9, 61, 63, 64, 65, 103, 104 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України, ст. 6 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою та зміну договору найму жилого приміщення - задовольнити частково.

Вселити неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод законному представнику ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 користуватись квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя