Справа № 459/1601/18
Провадження № 2/459/24/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Жураковського А.І.

з участю секретаря Ганас К.В.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання майна особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В :

24.05.2018 р. позивач пред`явив позов до відповідачки, у якому просить визнати за нимправо особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що перебував у шлюбі з відповідачкою з 03.06.2000 р. по 10.03.2020 р. Зазначив, що до укладення цього шлюбі набув у порядку приватизації право власності на 1/4 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка за правилами ст. 24 КЗпШС була його особистою власністю. Згодом будучи у шлюбі 04.09.2006 р. на підставі договору міни обміняв цю частку на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Стверджує, що спірну квартиру набув за рахунок майна, яке належало йому особисто, а відтак за правилами ст. 57 СК України ця квартира є його особистою приватною власністю. Однак відповідачка не визнає його прав на дану квартиру, вважаючи її спільним майном подружжя. У зв`язку з цим просить захистити право власності у судовому порядку.

04.07.2018 р. відповідачка подала відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Стверджує, що майно було придбане під час шлюбу та метою його придбання було спільне проживання членів сім`ї. Вважає, що мета придбання майна у даному випадку дозволяє надати спірній квартирі статусу спільного майна подружжя. Окремо вказує на те, що квартира зазнавала поліпшень за рахунок її спільних доходів.

20.07.2018 р. позивач подав відповідь на відзив, у якому на спростування доводів відповідачки зазначив, що джерелом набуття спірної квартири була його особиста приватна власність, набута ним до шлюбу. Відтак вважає, що до спірних правовідносин має застосовуватися ст. 57 СК України. Вказав на недоведеність відповідачкою обставин істотного збільшення цінності спірної квартири внаслідок її трудових чи грошових затрат.

09.08.2018 р. відповідач подала заперечення, у якому на спростування доводів позивача зазначила, що обмін частки на квартиру був здійснений виключно в інтересах сім`ї. Окремо наголосила на тому, що після обміну спірна квартира зазначала серйозного ремонту й капіталовкладень, зароблених обома сторонами подружжя.

Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав, що викладені у заявах по суті справи.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, причини їхньої неявки визнані судом не поважними. Свою позицію останні виклали у відзиві та запереченні.

Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке.

23.03.2000 р. орган приватизації державного житлового фонду Червоноградської міської ради видав свідоцтво на право власності на трикімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яким посвідчив право спільної часткової власності позивача на 1/4 частки цієї квартири.

03.06.2000 р. сторони зареєстрували шлюб.

04.09.2006 р. на підставі договору міни позивач обміняв цю частку на двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

18.10.2006 р. зареєстрована відповідне право власності позивача на дану квартиру.

Протягом 2005-2008 рр. відповідачка працювала продавцем, а у 2008-2009 рр. отримувала допомогу по безробіттю.

09.01.2010 р. набрало законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29.12.2019 р. у справі № 2-3582/09 про розірвання шлюбу сторін.

10.03.2010 р. проведена державна реєстрація розірвання шлюбу.

Як видно з пояснень сторін, позивачем був проведений обмін своєї частки на квартиру, що належала ОСОБА_6 , чоловіку сестри, зокрема з тією метою, щоб збільшилася їхня частка у квартирі за адресою АДРЕСА_1 та згодом вони стали одноособовими власниками цієї квартири з однієї сторони, а позивач - одноособовим власником квартири за адресою АДРЕСА_1 з іншої сторони.

Ці обставини також підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також остання суду пояснила, що є рідною сестрою позивача і їхні батьки переписали на неї свої частки у квартирі за адресою АДРЕСА_1 . На той час її чоловік ОСОБА_6 мав квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Позивач обміняв свою частку на цю квартиру без доплат.

Покази свідка ОСОБА_8 , матері позивача, підтверджують ці обставини. Окремо остання пояснила, що позивач позичав кошти на ремонт квартири за адресою АДРЕСА_1 , після її обміну. А ремонт відбувався й за її фінансової допомоги.

ОСОБА_9 , свідок сторони відповідачки, суду пояснила, що разом зі своїм чоловіком у 2006-2007 роках позичали кошти подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на ремонт квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що є рідним братом відповідачки та вказав, що у 2006-2007 роках допомагав здійснювати капітальний ремонт квартири за адресою АДРЕСА_1 , оскільки квартира не мала житлових умов. Зазначив, що сторони позичали у родини відповідачки кошти на ремонт цієї квартири.

Касово-розрахункові документи й фотографії, що датовані 2006-2007 роками, свідчать про проведення сторонами ремонту у спірній квартирі.

30.06.2012 р. позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_11

15.08.2016 р. позивач укладав з ФОП ОСОБА_12 договір-доручення про надання послуг у сфері нерухомості з метою пошуку покупців на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

04.05.2018 р. позивач надсилав відповідачці лист з проханням надати йому дозвіл на відчуження спірної квартири.

08.05.2018 р. такий лист був вручений відповідачці.

17.05.2018 р. приватний нотаріус Червоноградського МНО листом № 198/01-16 роз`яснив позивачу неможливість посвідчення договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вище вказаний договір міни був укладений у період шлюбу з відповідачкою, що вимагає згоди останньої або судового рішення про визнання права особистої власності на майно.

Станом на 12.06.2018 р. відповідачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

15.03.2019 р. за клопотанням представника відповідачки суд призначив проведення у справі товарознавчої експертизи.

13.08.2020 р. судовий експерт Львівського НДІСЕ Яцик І.І. склала висновок судової оціночно-будівельної експертизи № 1502, згідно з яким ринкова вартість квартири за адресою АДРЕСА_1 , становить 435462,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

По-перше, суд встановив, що позивач набув у власність частку квартири за адресою АДРЕСА_1 , до шлюбу з відповідачкою.

За правилами ст. 24 КЗпШС, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Отже, частка у цій квартирі була особистою приватною власністю позивача.

По-друге, суд встановив, що під час шлюбу позивач обміняв таку частку на цілу квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на доводи й аргументи сторін, у цій справі суд повинен відповісти на питання правового статусу даної квартири та розмежувати особисту приватну власність сторін із спільною сумісною власністю подружжя.

За правилами ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

За наявних доказів суд вважає, що джерелом набуття спірної квартири було майно, яке належало позивачу особисто.

Відтак за правилами ст. 57 СК України квартира за адресою АДРЕСА_1 , є особистою приватною власністю позивача.

По-третє, оцінюючи доводи й аргументи відповідачки, суд звертає увагу на таке.

Мета придбання спірної квартири не може впливати на вище вказаний висновок суду, оскільки першочергове значення має та обставина, що джерелом набуття цього майна були особисті кошти позивача у формі майна, яке було набуте ним до шлюбу, шляхом приватизації, та було його особистою власністю.

Також суд вважає, що у спірних правовідносинах визначальне значення мають норми ст. 57 СК України, а ст. 62 цього Кодексу - виняткове й похідне.

За правилами ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником (постанова ВП ВС від 22.09.2020 р. у справі 214/6174/15-ц).

Обставин подібного роду судом не встановлено і відповідачка їх не довела.

Суд вважає, що поточний ремонт житла, що мав місце у цій справі, не дає підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

Крім цього, різниця в оцінці вартості спірного майна між 2006 р. та 2020 р. на цей висновок не впливає, як через відсутність істотних перетворень, так і закономірним ростом цін на нерухомість за час, що минув.

Відтак відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 62 СК України.

За таких обставин і міркувань суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Судовий збір у розмірі 834,73 грн., що був сплачений позивачем 23.05.2018 р., підлягає стягненню у його користь з відповідачки.

Також до судових витрат позивача належать витрати на правову допомогу адвоката у сумі 1500,00 грн.

Розмір таких витрат підтверджується такими документами: 1) договором про надання правої допомоги від 04.05.2018 р.; 2) квитанцією від 02.05.2018 р.; 3) детальним описом наданих послуг від 26.04.2021 р.

Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвокатів.

Заявлений розмір витрат на оплату правничих послуг адвоката є співмірним з складністю справи та наданих ними послуг; часом, витраченим на надання відповідних послуг; обсягом наданих адвокатами послуг.

За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч. 2 ст. 137, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу покладаються на відповідачку.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) про визнання майна особистою приватною власністю- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 834,37 грн. судового збору та 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 травня 2021 р.

Суддя: А. І. Жураковський