Справа №333/5766/20
Провадження №2/333/690/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовом: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1

до відповідача: ОСОБА_4 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ?

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на утримання позивача, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020 року ОСОБА_3 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та коштів на утримання позивача.

Ухвалою суду від 22.10.2020 року провадження у справі №333/5766/20 відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 18).

25.11.2020 року на адресу суду від ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, із змісту якого слідує, що відповідач частково визнав позовні вимоги ОСОБА_3 та просив суд стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частки доходів відповідача, на утримання позивача - 1/10 частину доходів відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Зазначений відзив судом прийнято до розгляду (а.с. 22).

11.12.2020 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, яку судом прийнято до розгляду (а.с. 26).

25.02.2021 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 (а.с. 40), яку ухвалою суду від 25.02.2021 року задоволено (а.с. 48).

01.03.2021 року на адресу суду від позивача ОСОБА_3 надійшла уточнена позовна заява до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та коштів на утримання позивача, яку судом прийнято до розгляду. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08.02.2019 року. Від спільного проживання сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2020 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Відповідач у справі не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. ОСОБА_3 не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і отримує лише державну грошову допомогу. З цих підстав, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнень та просив суд їх задовольнити. Крім того, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 050 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з урахуванням уточнень, проте просила суд відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 050 грн.

Третя особа ОСОБА_5 до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу відповідач у справі є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з матір`ю - ОСОБА_5 ОСОБА_4 добровільно надає кошти на утримання дитини без рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що 08.02.2019 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №14 (а.с. 7).

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Із змісту уточненої позовної заяви слідує, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2021 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набуло законної сили 20.12.2020 року.

Зазначена обставина визнана представником відповідача та не спростована іншими учасниками судового процесу.

Доказів протилежного матеріали справи станом на час її розгляду не містять та сторонами у справі не надано.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Від шлюбу сторони у справі мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.04.2019 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №98 (а.с. 8).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Згідно п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року складає 1 921 гривні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою, доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останнім надано не було.

При цьому, у своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 зазначив, що є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому надає матеріальну допомогу. Крім того, відповідач зазначив, що проживає на орендованій квартирі та має заробітну плату у розмірі 5 900 грн.

Заслухавши пояснення представника відповідача щодо пояснень ОСОБА_4 , викладених у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом при розгляді справи по суті прийнято до уваги, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.08.2010 року серії НОМЕР_3 , актовий запис №870 (а.с. 23).

При цьому, наявність ще однієї дитини не звільняє відповідача від обов`язку утримувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом не примаються до уваги посилання відповідача та тертьої особи про те, що ОСОБА_4 добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки будь-яких доказів, що підтверджують зазначену вище обставину матеріали справи не містять та ОСОБА_4 , його представником та третьою особою ОСОБА_5 не надано.

Також, суд критично ставиться до пояснень відповідача, що останній має дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 5 900 грн., що підтверджується довідками з місця роботи від 24.11.2020 року №98 (а.с. 24) та від 11.02.2021 року №15 (а.с. 41), оскільки будь-яких доказів, що підтверджують відсутність у ОСОБА_4 інших доходів, крім заробітної плати, матеріали справи не містять та останнім не надано.

Крім того, судом не приймаються до уваги посилання ОСОБА_4 про те, що останній мешкає на орендованій квартирі, у зв`язку з ненаданням відповідачем доказів, що підтверджують зазначену вище обставину.

При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.05.2020 року у справі № 712/4702/19, який, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», повинен враховуватись судами при застосуванні таких норм права.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16.10.2020 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповіднодо п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, ч. 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Так, із змісту позовної заяви слідує, що малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_5 .

Доказів протилежного матеріали справи №333/5766/20 станом на час її розгляду не містять та відповідачем не надано.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягнення з 16.10.2020 року.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_1 просить суд покласти на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 050 грн.

В якості доказів понесення заявлених витрат позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання юридичної допомоги від 15.10.2020 р. №42 (а.с. 10), розрахунок №1 витрат на правову допомогу за Договором №42 про надання правової допомоги від 15.10.2020 року (а.с. 11), квитанція від 16.10.2020 року №45 на суму 700 грн. (а.с. 11а), розрахунок №3 витрат на правову допомогу за Договором №42 про надання правової допомоги від 15.10.2020 року (а.с. 60), квитанції до прибуткового касового ордера від 25.02.2021 року №14 на суму 600 грн. (а.с. 61), квитанції до прибуткового касового ордера від 26.02.2021 року №15 на суму 750 грн. (а.с. 62), квитанції до прибуткового касового ордера від 26.04.2021 року №17 на суму 600 грн. (а.с. 70).

Розглянувши наведені вище докази, суд дійшов висновку, що представником позивача Хмарським Р. доведено понесені витрати на професійну правничу допомогу, а тому вказані витрати в сумі 2 050 грн. покладаються судом на відповідача.

Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16.10.2020 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягнення з 16.10.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) - 2 050 (дві тисячі п`ятдесят) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1 681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 07.05.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова