ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року

м.Суми

Справа №583/4643/20

Номер провадження 22-ц/816/724/21

22-ц/816/725/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 лютого 2021 року та додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2021 року, у складі судді Сидоренка Р.В., ухвалене у м. Охтирка,

в с т а н о в и в :

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту від 18 січня 2019 року, складеного ОСОБА_3 на ім`я відповідача, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Багацькою О.М., реєстровий № 20. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її свекрухи ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, в тому числі на житловий будинок по АДРЕСА_1 . ЇЇ син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним онуком ОСОБА_3 , тому у межах визначеного законом шестимісячного строку вона звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, де їй стало відомо, що все своє майно померла заповіла ОСОБА_2 .

Вважала, що цей заповіт порушує права її сина, як спадкоємця ОСОБА_3 , яка мала незадовільний стан здоров`я, користувалася сторонньою допомогою, до смерті перебувала лише за місцем свого проживання. За життя ОСОБА_3 постійно спілкувалася з онуком, він їздив до неї у гості, дарувала подарунки, цікавилася його життям та вихованням, відвідувала його у навчальному закладі, неодноразово говорила, що саме онук буде її спадкоємцем. Це все свідчить про волевиявлення ОСОБА_3 на спадкування її майна онуком, однак незадовго до смерті склала заповіт на користь ОСОБА_2 , який не має відношення до її сім`ї, увійшов у довіру, обіцяючи надавати допомогу.

Доводила неусвідомлення ОСОБА_3 значення своїх дій та неможливість керувати ними, відсутність вільного волевиявлення спадкодавця на укладення заповіту на ім`я ОСОБА_2 та, у зв`язку з цим, наявність передбачених ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК України підстав для визнання заповіту недійсним.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем без відшкодування.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2021 року заяву відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 4100 грн витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Вказує, що в рішенні суду встановлено факт укладення ОСОБА_3 двох різних заповітів у двох різних приватних нотаріусів, за одним заповітом від 11 листопада 2014 року все належне їй після смерті чоловіка та сина майно заповіла на користь онука, а за другим заповітом від 18 січня 2019 року своє майно заповіла зовсім сторонній особі ОСОБА_2 , який взявся допомагати жінці, здатній до самостійного утримання та ведення господарства. Вважає, що новий заповіт на ім`я ОСОБА_2 складений поза волею спадкодавця, без усвідомлення ОСОБА_3 значення наслідків таких дій, перебуваючи у пригніченому стані після смерті сина. Вважає, що вона потрапила під психологічний вплив відповідача.

Доводить, що померла ОСОБА_3 завжди хотіла, щоб онук проживав з нею, вона не зверталася до нотаріуса із заявою про скасування заповіту від 11 листопада 2014 року, а при посвідченні другого заповіту нотаріусом було порушено Порядок вчинення нотаріальній дій нотаріусами України, затверджений Наказом Мінюсту України від 11 травня 2011 року № 491, оскільки за наявності нового заповіту, не зроблено відмітку на примірнику заповіту, відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та в алфавітній книзі обліку заповітів.

Не погоджується і з додатковим рішенням суду про стягнення з неї на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявляючи клопотання про стягнення таких витрат у цій справі № 583/4643/20, суду надано договір про правничу допомогу у справі № 583/586/20 про визначення обов`язкової частки її сина у спадщині, провадження в якій відкривалося ще 28 лютого 2020 року, рішення у справі вже прийняте, договір про надання правничої допомоги виконаний.

Зазначає, що суд першої інстанції незаконно зобов`язав її сплатити судовий збір при подачі позову, оскільки вона звернулася за захистом прав свого неповнолітнього сина, і тому просила звільнити її від сплати судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Розторгуєва В.Б. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення - без змін, як законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Калантаєнка С.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Розторгуєвої В.Б., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього ж суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є колишньою невісткою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 36, 83).

Син позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним онуком ОСОБА_3 та сином її померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 сина ОСОБА_5 (а.с. 10 зв.).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на будинок із господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , який належав їй на праві приватної власності згідно з свідоцтвом про право власності, виданим Охтирською державною нотаріальною конторою 19 січня 2005 року за реєстровим № 1-29, свідоцтвом про право на спадщину, виданим Охтирською міською державною нотаріально конторою 19 січня 2005 року за реєстровим № 1-30 та свідоцтвом про право на спадщину, виданим приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук М.В. 20 серпня 2013 року за реєстровим № 1582 (а.с. 95, 105, 108, 111 ).

ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 66-67).

За життя ОСОБА_3 11 листопада 2014 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ковальчуком С.П., реєстровий № 1410, яким на випадок своєї смерті все своє майно, яке буде належати їй на час смерті і на яке вона за законом матиме право, заповідала онуку ОСОБА_4 (а.с. 34).

У подальшому 18 січня 2019 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Багацькою О.М., реєстровий № 20, яким на випадок своєї смерті все своє майно, яке буде належати їй на час смерті і на яке вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_2 (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Багацькою О.М. заведена спадкова справа № 81/2019 за поданими 13 червня 2019 року заявами відповідача ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом та позивача ОСОБА_1 в інтересах свого сина ОСОБА_4 про прийняття спадщини за законом (а.с. 59-146).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2020 року, справа № 583/586/20, визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.08.2013 року, видане ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук Валентиною Миколаївною, зареєстроване в реєстрі за номером 1582 (спадкова справа № 30/2013) в частині 1/8 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/8 частину житлового будинку літ. «А, а,а1» житловою площею 52, 1 м2, загальною площею 92,9 м2 з відповідною частиною господарських споруд: погріб «а2», сарай з прибудовою «Б,б», гараж «В», огорожа № 1-2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10-13).

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15 вересня 2020 року, виданим приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Багацькою О.М., реєстровий № 459, ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 успадкував 7/8 частини житлового будинку із господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 82).

За інформацією Охтирської міської ради від 16 грудня 2020 року місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване по АДРЕСА_2 (а.с. 24).

Із 13 листопада 2013 року ОСОБА_6 надавалися соціальні послуги КУ «Охтирський міський територіальний центр соціального обслуговування на населення» (а.с. 44).

Соціальний робітник ОСОБА_7 , яка близько за 1 рік до смерті надавала соціальну допомогу ОСОБА_6 за місцем її мешкання, пояснила суду першої інстанції, що померла дійсно мала хворе серце, наливались ноги, проте завжди у спілкуванні була адекватною, в розмовах згадувала онука, бачила в господарстві інколи відповідача, який допомагав бабусі по господарству.

Допитані у судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 охарактеризували суду ОСОБА_6 як адекватну особу, вона страждала на серцеве захворювання, любила онука.

Адекватність ОСОБА_6 , її психологічну врівноваженість, здоровий глузд та волевиявлення на укладення заповіту на користь відповідача підтвердили суду свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які зазначили про небажання невістки та онука спілкуватися з нею та її рішення залишити своє майно відповідачу, який опікувався нею.

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтвердили суду, що ОСОБА_6 любила онука, завжди ним опікувалася, відвідувала у навчальних закладах, привозила подарунки.

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 13, 77, 78, 80 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що на час складення заповіту від 18 січня 2019 року ОСОБА_6 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ст. ст. 30, 34 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Статтею 225 ЦК України визначено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно з ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

При ухваленні судового рішення суд першої інстанції врахував вказані норми закону та, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_6 за життя реалізувала своє право скласти заповіт і визначити спадкоємця свого майна.

Відсутність у ОСОБА_6 будь-якого психічного розладу та усвідомлення нею значення своїх дій в момент складення заповіту 18 січня 2019 року підтверджено показами свідків у справі, кожен з яких тривалий час знав померлу, спілкувалися з нею, були обізнані про її ставлення до онука, відносини з ним та невісткою ОСОБА_1 , про її самотність, надання їй допомоги відповідачем ОСОБА_2 та останнє бажання заповісти саме йому все своє майно.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що через похилий вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , перебуваючи у пригніченому стані після смерті сина, не розуміла значення своїх дій при складенні заповіту, склала його під психологічним впливом з боку відповідача, який надавав непотрібну їй допомогу, оскільки із змісту заповіту вбачається, що при його посвідченні було перевірено дієздатність спадкодавця, заповіт до підписання прочитаний у голос заповідачем і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса. Також у тексті заповіту у відповідній графі заповідачем рукописним текстом зазначено: «Цей заповіт прочитано мною вголос, відповідає моїй волі та підписано власноручно о 10 годині 09 хвилин», що посвідчено особистим підписом ОСОБА_3 .

У підпункті 1.11 Глави 3 Розділу ІІ 1.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюст від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках.

Заповідач, будучи хворою людиною похилого віку, не скористалася своїм правом на укладення заповіту у присутності свідків, що також свідчить про усвідомлення нею своїх дій та намірів.

Як вбачається, заповіт ОСОБА_3 був посвідчений у встановленому законом прядку та уповноваженою на це особою.

Колегія суддів погоджується із наданням критичної оцінки показам свідка ОСОБА_16 щодо психічного стану ОСОБА_3 , оскільки вони зроблені на його особистих припущеннях і спростовуються сукупністю інших доказів у справі.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про порушення порядку посвідчення оскаржуваного заповіту від 18 січня 2019 року, за наявності не скасованого попереднього заповітну від 11 листопада 2014 року, складеного на ім`я онука заповідача ОСОБА_4 .

Так, згідно з ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Якщо заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Виходячи із положень ст. 1254 ЦК України та враховуючи, що заповіти ОСОБА_3 посвідчувалися різними нотаріусами, відсутність відмітки про скасування раніше складеного заповіту у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, не може бути підставою для задоволення позову про визнання нового заповіту недійним.

Враховуючи викладене, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з рішенням суду про часткове задоволення клопотання відповідача ОСОБА_2 про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалася йому під час розгляду справи адвокатом Розторгуєвою В.Б. на підставі договору про надання правової допомоги від 09 березня 2020 року та ордеру від 11 січня 2021 року (а.с. 37-40, 41).

Із змісту вказаного договору вбачається, що представництво інтересів клієнта та надання правової допомоги здійснюється з дати підписання цього договору і до повного виконання сторонами зобов`язання за цим договором (п. 4.1), без вказівки про надання правової допомоги адвокатом лише у конкретній цивільній справі.

Факт надання адвокатом правової допомоги відповідачу ОСОБА_2 підтверджується підписаним ним Актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 13 лютого 2021 року, із зазначенням переліку таких послуг, їх вартості та загальної суми належної до сплати - 5000 грн (а.с. 172).

ОСОБА_2 сплатив адвокату Розторгуєвій В.Б. вказану суму за надання правових послуг за договором від 09 березня 2020 року, що підтверджується меморіальним ордером від 13 лютого 2021 року (а.с. 173).

Врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, затрачений на надання таких послуг, що підтверджено належними доказами, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткову компенсацію відповідачу витрат понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 4100 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду були предметом розгляду в суді першої інстанції та обґрунтовано ним спростовані, тому підстав для скасування додаткового рішення колегія суддів не вбачає.

Додаткові пояснення до апеляційної скарги від 06 травня 2021 року не приймаються до уваги колегією суддів, так як вони подані поза межами строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення та додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Розторгуєва В.Б. навела розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу, які становлять 3000 грн. В судових дебатах ОСОБА_17 надала акт виконаних робіт від 11.05.2021р., відповідно до якого виконавець передав, а клієнт ОСОБА_2 прийняв наступні послуги: складання відзиву на апеляційну скаргу (6000 грн х 40% = 2400 грн), представництво інтересів ОСОБА_2 в Сумському апеляційному суді (6000 грн х 10% х 1 год = 600 грн), а всього 3000 грн, а також меморіальний ордер №@2PL972023 від 11.05.2021р. про сплату 3000 грн адвокату Розторгуєвій В.Б. та просила стягнути їх з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Заперечень від ОСОБА_1 та її представника - адвоката Калантаєнка С.В. щодо стягнення витрат на правову допомогу у вказаному розмірі не надійшло.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 3000 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 лютого 2021 року та додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2021 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 гривень витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Розторгуєвою Валентиною Борисівною в апеляційному суді.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук