Справа № 310/1333/21
РІШЕННЯ
Іменем України

27 квітня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Троценко Т. А.
при секретарі: Мудрак І. С.
за участі заявника ОСОБА_1
адвоката Ільків М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, заінтересована особа ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»,
Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій вказав, що 18 липня 2018 року у дорожньо транспортній пригоді загинула його донька ОСОБА_2 .
Він є непрацездатним у зв`язку з досягнення пенсійного віку та станом здоров`я, проживав один і фактично перебував на утриманні своєї доньки, оскільки її доходи значно перевищували розмір його пенсії.
Він, як утриманець своєї доньки, має право на одержання страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, проте страхова компанія «СК « Ю.Ес. Ай.» відмовляє у виплаті такого відшкодування, тому він звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту.
В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги і пояснив, що після смерті своєї дружини він мешкав один, є пенсіонером за віком. Його донька була військовослужбовцем, отримувала заробітну плату більше 12 000 грн., розмір його пенсії складав на той час 2407 грн., за станом здоров`я він потребував постійного лікування, і донька протягом п`яти років щомісячно надавала йому грошову допомогу. Таким чином, він був на її утриманні, і просить встановити цей факт для отримання страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника. Надати письмові докази такої допомоги він не може, оскільки гроші донька передавала йому особисто, на картку не перераховувала, він не міг передбачити такий розвиток подій, тому не підготувався до нього.
Представник заінтересованої особи до суду не явився, надав пояснення, у яких вказав, що заявником не надано письмових доказів на підтвердження одержання від доньки грошової допомоги, показами свідків такий факт підтверджуватись не може, а ОСОБА_1 не довів, що допомога, яка йому надавалась, була постійним і основним засобом до існування.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду пояснили, що ОСОБА_3 - рідна сестра ОСОБА_1 , ОСОБА_4 давня знайома їх сім`ї, тому добре знають про те, що після смерті дружини і виходу на пенсію ОСОБА_1 жив один, перебував на утриманні своєї доньки, яка була військовослужбовцем, отримувала заробітну плату, яка значно перевищувала розмір пенсії батька, піклувалася про нього, він часто їздив до неї за місцем служби та мешкав там по декілька місяців, вона постійно давала йому гроші на життя, купувала та передавала продукти, за рахунок чого він існував.
Вислухавши заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Згідно зі ст.ст. 293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, у тому числі справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п.п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження.
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, Акту № 11-18 розслідування випадку смерті, що стався 18. 07. 2018 року, затвердженого начальником Північного регіонального управління Державної прикордонної служби генерал майором В. Курніковим, близько 06-00 год. у Північному регіональному управлінні, старший офіцер з добору персоналу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 загинула 18 липня 2018 року внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що підтверджено витягом з ЄРДР № 0000665 від 18. 07. 2018 року.
ЇЇ батько ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування його на утриманні своєї доньки.
Вказує, що є пенсіонером за вислугою років, що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 18. 02. 2004 року.
Згідно довідки Бердянського відділу ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11. 02. 2020 року станом на червень 2018 року отримував пенсію в розмірі 2407,06 грн.
Заявник зазначає, що донька як військовослужбовець отримувала на момент своєї смерті грошове утримання в розмірі 12 825,60 грн., то ж постійно надавала йому матеріальну допомогу, яка була його єдиним засобом до існування, оскільки розмір його пенсії не давав йому змоги належно утримувати себе та здійснювати лікування.
Після смерті доньки він звернувся до страхової компанії, оскільки страхова відповідальність водія транспортного засобу «MERCEDES BENZ VITO реєстраційний номер НОМЕР_3 , якому було пред`явлено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» за Договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Проте йому було відмовлено в отриманні страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, передбаченого п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тим, що він не довів, що був утриманцем загиблої доньки.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту
перебування особи на утриманні померлого має значення для
одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди
(п.2 ст.273 ЦПК ( 1502-06 )), якщо допомога, яка надавалась, була
для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не
є підставою для відмови у встановленні факту перебування на
утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом
засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка
надавала йому утримання.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на вищевикладене суд вважає, що ОСОБА_1 довів факт його перебування на утриманні своєї загиблої доньки належними доказами, а саме показами свідків, які підтвердили той факт, що хоча заявник та його донька мешкали в різних містах, вона постійно надавала йому матеріальну допомогу, за рахунок якої він влаштовував належним чином своє життя та задовольняв свої потреби у харчуванні та лікуванні.
Суд вважає ці докази переконливими та достатніми, а те, що факт утримання заявника з боку доньки підтверджений не письмовими доказами, а тільки показами свідків, не робить їх неналежними.
Суд зважає на твердження ОСОБА_1 , що він не міг передбачити такої події як загибель доньки, тому не вважав за необхідне, щоб матеріальна допомога відбувалась саме через грошові перекази.
Можливість надання такої допомоги і утримання свого батька померлою ОСОБА_5 підтверджена довідками про розмір її грошового утримання на момент загибелі.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що є підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Керуючись п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, ст. ст. 76-80, 315- 319, 258-263 ЦПК України, суд
Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 05. 05. 2021 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області Т. А. Троценко