Дата документу 22.04.2021
Справа № 937/3197/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_3 , Ігнатова Є.Є.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Гречко І.М.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь борг за розпискою від 30.10.2018 року у сумі 471 315 гривень 25 копійок, що еквівалентно 17 500 доларів США, та судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що 30.10.2018 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача в борг грошову суму у розмірі 17 500 доларів США, які були потрібні йому для виконання сільськогосподарських робіт із використанням поля 70 га., оскільки на той час відповідач був директором та засновником ТОВ «Андріївське», яке займалось вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до кінця 2019 року, про що власноручно склав розписку.

Останній день виконання зобов`язання відповідачем сплив 31.12.2019 року. Однак, у визначений строк відповідач боргу не повернув та почав уникати зустрічей з позивачем. На прохання позивача повернути борг відповідач жодним чином не реагував. Крім того, відповідач почав вживати заходів, спрямованих на уникнення від стягнення з нього цієї грошової суми, оскільки після останньої розмови із ним, яка відбулась у березні 2020 року, він здійснив відчуження свого підприємства на користь третьої особи.

З того часу відповідач взагалі перестав виходити на зв`язок, через що 06.05.2020 року через відділення Укрпошти на дві адреси мешкання відповідача була направлена претензія про повернення грошових коштів за розпискою, в якій позивач просив відповідача повернути борг у сумі 17 500 доларів США.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, і факт невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх боргових зобов`язань за розпискою від 30.10.2018 року, позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з відповідача 471 315 гривень 25 копійок, оскільки відповідно до змісту повідомлення НБУ від 07.05.2020 року курс долара США до гривні становить 26,9323 грн. до 1 долару США. Розрахунок: 17 500 x26. 9323 = 471 315 грн. 25 коп.

Ухвалою суду від 12.05.2020 р. задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на будівлі та споруди виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; житловий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 26.05.2020 р. відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 25.08.2020 р. проведено підготовче судове засідання по справ та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених в ньому обставин та пояснив, що відповідач взяв у нього кошти в борг на сільськогосподарські потреби. У жовтні 2018 року позивач займався сільським господарством, мав свої поля та орендовані. У 2018 році ніяких земельних ділянок від ОСОБА_2 він не отримував. Вказав, що не надав особливого значення тому, що в розписці не були зазначені свідки та не було вказано, що гроші даються саме в борг.

Крім того, 12.11.2020 року позивач ОСОБА_1 був допитаний в якості свідка та пояснив наступне. В 2015 році він познайомився з відповідачем ОСОБА_2 , оскільки вони в одному районі вели сільськогосподарську діяльність. Відносини у них були хороші. В 2018 році ОСОБА_4 попросив у нього гроші в борг на сільськогосподарську діяльність та пояснив, що він має поле, однак в нього немає коштів на проведення зрошування на цьому полі. Передача грошей відбулася в м. Мелітополі на площі Перемоги. Він приїхав на зустріч з ОСОБА_5 , з якою на той час у нього були спільні справи. ОСОБА_4 сів до них в машину та написав розписку, відповідно до якої повинен був повернути борг у вересні-жовтні 2019 року по закінченню сезону, однак коштів не повернув.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що ОСОБА_1 не було де базуватися і він попрохав дати йому в оренду на рік 70 га землі під поливом та трактор. За це відповідач 30.08.2018 року взяв з ОСОБА_1 17500 доларів США, в рахунок оренди, а потім передав землю. В жовтні ОСОБА_1 обробив орендованим трактором поле, восени засіяв землю ячменем, а влітку зібрав врожай. Він повинен був повернути орендовану землю восени 2019 року і після збору врожаю повернув земельну ділянку. Домовленості про повернення грошових коштів не було. ОСОБА_1 просив продовжити строк оренди ще на рік, оскільки він не зміг заробити зі збору врожаю, однак відповідач відмовив йому. Пояснив, що в 2018 році він як керівник ТОВ «Андріївське» орендував те поле, наразі ТОВ «Андріївське» він продав, про що свідчить копія роздруківки з сервісу ОСОБА_6 , долучена до позову щодо підприємства ТОВ «Андріївське». Взагалі у нього було 1300 га землі.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки в борговій розписці повинно бути зазначено по-перше, що гроші були взяті в борг, по-друге до якого часу потрібно їх повернути, по-третє розписка складалася в присутності ОСОБА_1 , і він не зробив жодного зауваження щодо змісту розписки. З урахуванням викладеного, розписка, яка мається у ОСОБА_1 не свідчить про існування боргу у ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вони з ОСОБА_1 працювали разом та були співзасновником однієї фірми приблизно з 2014 року. ОСОБА_2 вона також знає, бо ОСОБА_1 з ним спілкувалися разом. У 2018 році разом з ОСОБА_1 вони під`їхали на площу Перемоги в м. Мелітополі. Вона сиділа на задньому пасажирському сидінні. До них в машину сів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передав йому гроші , скільки саме було грошей їй не відомо, та це були долари США. ОСОБА_2 власноруч написав розписку про отримання коштів, а ОСОБА_1 її прочитав та сховав собі. Вона спеціально не слухала розмову між ними, для себе зрозуміла, що гроші давалися в борг, точно не пам`ятає але можливо, звучала фраза, що на особисті цілі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до тексту розписки, складеної 30.10.2018 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 17 500 доларів США в якості за користування полем 70 га на зрошенні до 2019 року /а.с.17, 54/.

Як вбачається з копії претензії від 30.04.2020 року, описів вкладення у заказні листи та квитанціями Укрпошти, 06.05.2020 року ОСОБА_1 через відділення Укрпошти направив на дві адреси мешкання відповідача претензію про повернення грошових коштів за розпискою, в якій він просив ОСОБА_2 повернути борг у сумі 17 500 доларів США /а.с.20-24/.

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Позивач обґрунтовує позов нормами ст.ст. 526, 545, 1046, 1049 ЦК України, вважаючи надану розписку підтвердженням зобов`язання, згідно якого відповідач зобов`язаний вчинити на користь позивача (кредитора) певну дію (сплатити гроші).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Як вбачається з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У відповідності до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

При цьому, зміст наданої позивачем ОСОБА_1 розписки є суперечливим та не підтверджує укладення між сторонами договору позики, оскільки не підтверджує факт отримання відповідачем ОСОБА_2 у борг певної грошової суми від позивача ОСОБА_1 . В розписці зазначено лише про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 17 500 доларів США за користування полем 70 га на зрошенні до 2019 року.

Отже позивачем не було доведено правових підстав для стягнення зазначеної позивачем суми як боргу за договором позики. Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15, а також Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 рок у справі №319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі №524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі №604/1038/16.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, безпосередньо на сторін спору покладено доведення перед судом наявності правових підстав для обґрунтування їх правових позицій та доведення перед судом фактичних обставин, на яких засновано відповідні правові підстави позову.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для стягнення з відповідача коштів, отже відсутні підстави для задоволення позову.

Питання судових витрат суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України та вважає залишити за позивачем.

Крім того, відповідно до ч.ч.9,10 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову, накладених на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.05.2020, а саме арешту на: будівлі та споруди виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; житловий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 158, 259, 260, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.05.2020 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, а саме арешт на:

- будівлі та споруди виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

- житловий будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Копію рішення направити до відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області (м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, буд. 27) для виконання після набрання законної сили рішенням, а сторонам - до відома.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення з урахуванням святкових та неробочих днів складено 05.05.2021.

Суддя: Ю.В. Ковальова