Дата документу 28.04.2021
Справа № 334/7608/19
Провадження № 4-с/334/24/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Зоріної С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця Безмагоричного Микити Андрійовича, зацікавлена особа (стягувач): ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії приватного виконавця Безмагоричного Микити Андрійовича, вказавши, що в провадженні приватного виконавця Безмагоричного М.А. виконавчого округу Запорізької області знаходиться виконавче провадження № 62611648 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 07.04.2020 по справі № 334/7608/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття починаючи з 01.11.2019 року.

Вказане виконавче провадження відкрито постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А.

22.02.2021р. представником боржника - адвокатом Тихолізом С.П. було подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. 24.02.2021 приватним виконавцем Безмагоричних М.А. на електронну адресу представника боржника - адвоката Тихоліза С.П. було надано Постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до матеріалів вказаного провадження, після чого боржник ОСОБА_1 зміг ознайомитися з постановою про відкриття виконавчого провадження та матеріалами виконавчого провадження № 62611648, та зняти копій з документів, що знаходяться у даному виконавчому провадженні, відповідно до положень пункту 11 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція з організації примусового виконання рішень).

Після ознайомлення із документами виконавчого провадження ОСОБА_1 стало відомо, що постанова про арешт майна боржника від 22.07.2020 року та постанова про арешт коштів боржника від 06.01.2021 року винесені незаконно, у зв`язку із чим підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник боржника адвокат Тихоліз С.П. пояснював, що 20.07.2020 року, приватним виконавцем Безмагоричних М.А. відкрито виконавче провадження № 62611648 з виконання виконавчого листа № 334/7608/19, виданого 07.04.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття починаючи з 01Л 1.2019 року.

Згідно проведеного 20.07.2020 року розрахунку, заборгованість по аліментам на момент відкриття виконавчого провадження перевищувала суму платежів за три місяці та становила 29 025,68 грн.

21.07.2020 року приватним виконавцем Безмагоричних М.А. винесено постанову про арешт коштів боржника. Згідно з резолютивною частиною постанови, арешт накладено на грошові кошти на рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

22.07.2020 року приватним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників.

Після цього боржником ОСОБА_1 було надано приватному виконавцю Безмагоричних М.А. квитанції ПАТ «Укрпошта» від 02.07.2020 року про перерахування стягувану поштовим переказом 10 150,00 грн., та від 08.07.2020 року про перерахування стягувану поштовим переказом 10 150,00 грн. Крім цього, 10.08.2020 року та 28.08.2020 року боржником зараховано на рахунок приватного виконавця в рахунок погашення заборгованості по аліментам 9030,00 грн., та 7910,00 грн. відповідно.

У зв`язку з погашенням заборгованості по аліментам 12.08.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника.

Таким чином, представник доводив суду, що в день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання. Однак, незважаючи на встановлення приватним виконавцем факту відсутності заборгованості із сплати аліментів, останнім не винесено постанови про скасування заходів примусового виконання та відповідні відомості щодо боржника не виключені з Єдиного реєстру боржників, чим допущено порушення вимог частини 7 статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 6 розділу X Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження.

Заявник вважає, що приватним виконавцем Безмагоричних М.А. безпідставно не включено до розрахунку заборгованості сплачені боржником кошти у розмірі 20 000,00 грн., та 7910,00 грн., та винесено постанову про арешт коштів боржника, хоча розмір заборгованості станом на 01.10.2020 року становив 3715,72 грн., що становить заборгованість менше 3 місяців.

У резолютивній частині постанови вказано, що на 01.10.2020 року заборгованість зі сплати аліментів складає 31 629,54 грн.

Враховуючи, що до розрахунку заборгованості не включені суми сплачених аліментів у розмірі 27 910,00 грн., постанова про арешт коштів боржника від 01.10.2020 року винесена з порушенням вимог частини 2 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Після направлення письмової Скарги на дії приватного виконавця Безмагоричних М.А. до Міністерства Юстиції України, та Асоціації Приватних виконавців України, 12.10.2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника.

Також, представник боржника доводив суду, що приватним виконавцем Безмагоричних М.А. було надано боржнику та його представнику - адвокату Тихолізу С.П. реквізити банківської картки стягувача ОСОБА_2 , на які необхідно було оплачувати заборгованість зі сплати процентів по вказаному виконавчому провадженню.

Боржник ОСОБА_1 спробував декілька разів через різні відділення банків Запоріжжя сплатити заборгованість на надані приватним виконавцем реквізити стягувача, однак це виявилося неможливим для касирів відділень банків, де намагалися створити платіж.

Представник боржника звернувся до Дирекції ПриватБанку з письмовою заявою про причину неможливості сплати коштів на надані приватним знавцем Безмагоричних М.А. реквізити стягувача ОСОБА_2 , на що було надано письмову відповідь, що здійснити платіж на вказаний рахунок неможливо, у зв`язку з тим, що даний рахунок не належить жодному клієнту АТ КБ ПриватБанк». Таким чином, приватний виконавець Безмагоричних М.А. створив умови, за яких боржник ОСОБА_1 не мав можливості сплачувати заборгованість за аліментами на банківський рахунок стягувача ОСОБА_2 , та вимушений сплачувати заборгованість, що виникала з часом шляхом поштових переказів через відділення Укрпошти на ім`я стягувача ОСОБА_2 . Таким чином через Укрпошту на ім`я стягувача ОСОБА_2 боржником було направлено суми у розмірі 3800,00 грн. 18.12.2020 року та 3000,00 грн. 14.01.2021 року відповідно.

Про вказані перерахування було повідомлено приватного виконавця, однак, не зважаючи на це, 06.01.2021 року приватним виконавцем знову безпідставно було винесено постанову про арешт коштів боржника, вказавши в резолютивній частині розмір заборгованості 11168,07 грн., хоча розмір заборгованості на момент винесення постанови становив 7 368,07 грн., що становить заборгованість менше трьох місяців.

18 січня 2021 року боржником ОСОБА_1 було направлено заяву приватному виконавцю про зняття безпідставно накладеного арешту рахунки з наданням відповідної постанови, та надання діючих реквізитів стягувача ОСОБА_2 з копіями доданих поштових переказів від 18.12.2020 / та 14.01.2021 року, однак відповіді від приватного виконавця не надходило.

З огляду на викладені обставини, та встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів, виконавець зобов`язаний був винести постанову про скасування заходів примусового виконання. Однак, останнім не винесено постанови про скасування заходів примусового виконання та відповідні відомості щодо боржника не виключені з Єдиного реєстру боржників, чим допущено порушення вимог частини 7 статті 9 Закону, та пункту 6 розділу X Положення.

З огляду на викладені обставини постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. від 06.01.2021 про арешт коштів боржника, від 22.07.2020 року про арешт майна боржника, та Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 22.07.2020 року за виконавчим провадженням № 62611648 є не законними та підлягають скасуванню.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позицію свого представника, просив суд задовольнити його скаргу у повному обсязі.

Приватний виконавець Безмагоричний М.А. у судовому засіданні заперечував проти фактичних обставин, викладених у скарзі та пояснень представника боржника. Свої заперечення виклав письмово, а в суді пояснив, що дана скарга є невмотивованою та безпідставною. Просив суд відмовити у її задоволенні.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 та її представник також заперечували проти задоволення скарги та доводили суду, що 13.07.2020 року, приблизно о 10 год. 00 хв. Було повідомлення, що ОСОБА_2 необхідно з`явитись до відділення поштового зв`язку АТ Укрпошти № 69 з метою отримання грошового переказу. Від кого був надісланий грошовий переказ і в якому розмірі, стягувану на той час відомо не було. Прибувши до вказаного поштового відділення ОСОБА_2 повідомили, що на її ім`я був здійснений грошовий переказ у розмірі 10 000 грн. від ОСОБА_1 , однак працівник пошти також повідомила, що вказані грошові кошти приходив отримувати чоловік і жінка, надавши на підтвердження особи отримувача паспорт громадянина України старого зразка. Пізніше в цей же день, під час розмови із працівником поштового відділення ОСОБА_2 також повідомили, що це вже був другий переказ грошових коштів, перший був зроблений 02.07.2020 року також на суму 10 000 грн. Вказаний переказ був отриманий в той же день, а саме 02.07.2020 року. Касир поштового відділення повідомила, що пам`ятає, що у відділення пошти приходили чоловік і жінка, з паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_2 з метою отримання грошового переказу. Обидва перекази були видані особі, яка надала паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 24.04.2007 року на ім`я ОСОБА_2 . Однак, з 18.09.2019 року вказаний паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_2 внесений до бази ЄІАС УМП «Недійсні документи». Вказана база даних знаходиться у публічному доступі. Таким чином, в період часу з 02.07.2020 року по 13.07.2020 року у поштовому відділенні № 69 АТ Укрпошти були отримані грошові кошти у загальному розмірі 20 000 грн., на підставі недійсного паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_2 .

З цього приводу, ОСОБА_2 звернулася до органів поліції, відкрито кримінальне провадження та триває досудове розслідування.

Станом на час подання цих пояснень виплати по аліментам боржником відсутні.

Також, представник ОСОБА_2 пояснила, що скарзі боржника мітяться відомості, які не відповідають дійсності.

Так, боржник вказує, що приватним виконавцем боржнику були надані недійсні реквізити банківської карти стягувана та вказує, що тим самим приватний виконавець створив умови, за якими боржник не має можливості виконати зобов`язання щодо сплати аліментів. Однак, як вбачається зі скарги та доданих до неї документів, розрахунковий рахунок, на який боржник не може здійснити платіж вказано: НОМЕР_2 . Разом з тим, стягувачем у відділенні банку отримано Довідку за реквізитами від 18.03.2021 року, відповідно до якої ІВАN ОСОБА_2 НОМЕР_2 , тобто номер рахунку повністю відповідає тому, який приватним виконавцем було надано боржнику для перерахування аліментів на утримання дітей. Таким чином, посилання про невідповідність реквізитів та створення штучних умов з метою унеможливлення сплати аліментів боржнику - не знаходять свого підтвердження. Крім того, як вбачається виписки по рахунку ОСОБА_2 від 22.03.2021 року за період часу 20.07.2020 року по 18.03.2021 року нею повністю отримані грошові кошти в рахунок сплати аліментів, перераховані приватним виконавцем.

Отже, на підстави викладеного слідує, що приватний виконавець належним чином здійснює заходи щодо виконання рішення суду, діє в межах своїх повноважень, жодним чином не порушив норми чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження», та діяв виключно в інтересах дітей щодо яких стягуються аліменти, представник вважає, що правові підстави для задоволення скарги - відсутні.

Вислухавши пояснення представника боржника (скаржника), доводи приватного виконавця та зацікавленої особи, дослідивши матеріали скарги, суд доходить до наступного висновку:

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як встановлено в ході судового розгляду, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричного М.А. знаходиться виконавче провадження № 62611648 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 07.04.2020 по справі № 334/7608/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття починаючи з 01.11.2019 року.

20.07.2020 року, приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та за вих. № 1564 її було направлено сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» з боржника стягуються витрати на проведення виконавчих дій.

20.07.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та за вих. №1566 направлено копію боржнику.

21.07.2020 року приватним виконавцем були зроблені запити до реєструючих органів.

Згідно відповіді ПФУ та ДФУ України боржник офіційно не працевлаштований, розрахункових рахунків не має.

При надходженні виконавчого документа на виконання у боржника існувала заборгованість понад три місяці у розмірі 29 025,68грн., тому 21.07.2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківської установи для виконання і боржнику до відома за вих. №1739. Однак вказаний лист боржник не отримав, про що в матеріалах справи є певні докази.

Після арешту рахунків, боржником було надано квитанції за липень місяць про сплату аліментів у розмірі 20 000,00 грн. та в серпні сплачено заборгованість у розмірі 9 030,00 грн.; суму у розмірі 7910,00 грн., які було внесено боржником на депозитний рахунок приватного виконавця, та в подальшому перераховано на користь стягувача. Отже, з цих підстав виконавцем було винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника, та знято арешт з коштів боржника.

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2020 року за вхід. № 911 надійшла заява від представника стягувача, якою стягувач надав лист від Дніпровського ВП ГУНП Запорізької області, про подану заяву про втрату паспорта громадянина України, та повідомила що не отримувала кошти у розмірі 20 000,00 грн. від боржника у відділенні Запорізької дирекції АТ «Укрпошта».

15.09.2020 року було направлено вимогу до Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» про надання інформації щодо отримання поштових переказів ОСОБА_2

17.09.2020 року за вхід № 939 було отримано відповідь від Запорізької дирекції АТ «Укрпошта», що особою ОСОБА_2 02 та 11 липня поточного року по пред`явленню паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 було отримано грошові перекази.

Згідно відповіді Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області, паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Ленінським РВ УМВС в Запорізькій області 24.04.2007 року, на підставі заяви про втрату 18.09.2019 року внесений до бази ЄІАС УМП «Недійсні документи». Станом на 01.10.2020 року згідно розрахунку заборгованості, у боржника була виявлена заборгованість у розмірі 16455,70 грн. та приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника.

У скарзі боржник ОСОБА_1 зазначає, що звертався до Міністерства юстиції України та Асоціації приватних виконавців України та лише після звернення було скасовано арешти на грошові кошти боржника. Проте, вбачається, що за результатом проведеної перевірки на підставі скарг ОСОБА_1 від 02.10.2020 року і 22.10.2020 року щодо неправомірних дій приватного виконавця, дисциплінарною комісією приватних виконавців встановлено, що в діях приватного виконавця ОСОБА_7 відсутні невід`ємні складові дисциплінарного проступку такі, як спрямованість умислу на вчинення протиправних дій і негативних наслідків для прав та законних інтересів учасників виконавчого провадження, які наступили у результаті цілеспрямованих і свідомих протиправних дій приватного виконавця. У притягненні до дисциплінарної відповідальності та застосуванні дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією приватних виконавців - відмовлено.

Також 23.01.2021 року боржником ОСОБА_1 було знову подано скаргу на дії приватного виконавця до Міністерства юстиції України. На підставі звернення ОСОБА_1 проведено позапланову невиїзну перевірку. За результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця щодо здійснення виконавчого провадження № 62611648, яка проводилась на підставі звернення ОСОБА_1 від 23.01.2021 року порушень з боку приватного виконавця не встановлено.

Щодо постанови про арешт коштів боржника від 06.01.2021 року, суд зауважує, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2020 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів що місяці та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувана; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Боржнику було надано реквізити «депозитного рахунку» приватного виконавця для перерахування коштів по аліментам.

Письмових звернень щодо надання банківських реквізитів стягувача ОСОБА_2 від боржника ОСОБА_1 до приватного виконавця не надходило.

Посилання заявника на відсутність у нього діючих рахунків стягувача ОСОБА_2 є хибним, оскільки дане твердження спростовується платіжними дорученнями № 738 від 11.08.2020 року, та № 827 від 28.08.2020 року на діючий рахунок ІВАN на який виконавцем безпосередньо були перераховані кошти. Дані копії доучені до матеріалів справи та оглянути судом.

Інформація щодо неправомірності винесення постанови від 06.01.2021 року про арешт коштів боржника, також не відповідає дійсності, оскільки під час винесення вказаної постанови були наявні всі підстави, а з поверненого листа з АТ «Укрпошти» вбачається, що скаржник відмовився від отримання кореспонденції від приватного виконавця.

Судом оглянуто довідка з розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.01.2021 року. Згідно розрахунку заборгованості, у боржника виявлена заборгованість у розмірі 11 168, 07 грн., тому приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника. Не погоджуючись із постановою приватного виконавця, боржник ОСОБА_1 , втретє звернувся до Міністерства юстиції України із зверненням від 23.01.2021 року, але у відповідності довідки за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. від 17.03.2021 року, встановлено, що сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2021 року складала 11 168, 07 грн. (сума яка підлягала стягненню за один місяць складала - 3 726, 18 грн.). Отже, станом на момент винесення постанови про арешт коштів боржника від 06.01.2021 року, сума заборгованості перевищувала суму платежів за три місяці. З огляду на викладене, дії приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна (коштів) від 06.01.2021 року не суперечать вимогам законодавства.

Таким чином, судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. належним чином здійснювалися заходи щодо виконання рішення суду, дію в межах його повноважень та жодним чином не порушував норм чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи з вищевказаного, суд прийшов до висновку, що скаржником не доведено порушення його прав через дії державного виконавця, а тому у задоволені скарги потрібно відмовити у відповідності до ч. 3 ст. 451 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця Безмагоричного Микити Андрійовича залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Ю.Козлова