Справа №: 343/795/21
Провадження №: 6/0343/25/21
У Х В А Л А

про відмову в обмеженні виїзду за кордон

11 травня 2021 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області подання старшого державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кузів Р.О., погоджене з начальником відділу, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кузів Р.О. 07.05.2021 року звернувся в суд з поданням, погодженим з начальником відділу, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом по справі № 343/2295/14-ц, виданим 19.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Фінансового управління Долинської РДА боргу в сумі 874,02грн.

В поданні зазначено, що на виконанні Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження № 62253094 з виконання виконавчого листа №343/2295/14-ц, виданим 19.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Фінансового управління Долинської РДА боргу в сумі 874,02грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавцем 03.06.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження .

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації отриманої у ході проведення виконавчих дій належне боржнику майно, на яке може бути звернуто стягнення - відсутнє.

Виконавцем 20.04.2021 року на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

В судовому засіданні представник Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) державний виконавець Борис Ю.Б. (довіреність №10424 а.с.11) просила подання задоволити з наведених у ньому підстав.

Суд, вислухавши пояснення представникаДолинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) державного виконавця Борис Ю.Б., вивчивши матеріали, долучені до подання, прийшов до висновку, що подання старшого державного виконавця до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно ч.3 вищевказаної статті, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 2 Протоколу № 4 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічне положення міститься і в ст. 12 «Міжнародного пакту про громадянські та політичні права», де зазначено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З рішення Європейського суду з прав людини «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року вбачається, що суд визнав порушення п.п. 2 та 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції по захисту прав людини та основоположних свобод, в зв`язку з необґрунтованим втручанням в право заявника на виїзд з країни. Оскільки в якості обґрунтування обмеження права заявника на виїзд з країни, служба судових виконань посилалась на несплату заборгованості по судовому рішенню добровільно, не зазначивши ніяких інших причин для застосування даної міри, не пояснивши, як обмеження на виїзд може допомогти меті стягнення заборгованості. З врахуванням викладеного Європейський суд дійшов висновку, що національна влада не виконала своїх обов`язків по забезпеченню того, що будь-яке втручання в право особи на виїзд з країни, виправдано і співмірно на протязі всього терміну його дії у відповідних обставинах справи.

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням

або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від їх виконання, поки не буде доведено протилежного. Тому зобов`язання державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не є абсолютним, а виникає лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішення чи то рішень інших органів (посадових осіб).

При зверненні до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України тягар доказування наявності факту ухилення від виконання зобов`язань покладається на державного виконавця. При цьому ухиленням від виконання зобов`язань є свідоме вчинення боржником діяння (дії або бездіяльності), що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Така юридична санкція у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України передбачена законом не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, при цьому дії боржника по ухиленню від виконання судового рішення повинні бути зазначені в поданні.

Відповідно до позиції Верховного суду України, що викладена в «Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року, під час розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Це означає, що подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити обставини, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Звертаючись до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, старший державний виконавець вказує, що боржник вимоги виконавчого документу самостійно не виконує та ухиляється від виконання рішення суду, проте жодних доказів на підтвердження вказаних дій суду не надав.

Судом встановлено, що на виконанні Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження №62253094 з виконання в/л № 343/2295/14-ц від 03.06.2020 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Фінансового управління Долинської РДА боргу в сумі 874,02грн., що підтверджується постановою старшого державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кузів Р.О., від 03.06.2020року (а.с.6) .

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається адресатам рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Підтвердження про надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2020 року ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією, до матеріалів подання не надано.

20.04.2021 року старшим державним виконавцем Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м.Івано-Франківськ) Кузів Р.О., відправлено на адресу боржника виклик державного виконавця , яким зобов`язано ОСОБА_1 , з`явитися до виконавця 23.04.2021, 09:00 год., щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом , або надання підтверджуючих документів про сплату (а.с.7).

В матеріалах справи міститься фіскальний чек про направлення рекомендованого листа ОСОБА_2 від 21.04.2021 (а.с. 8)

Суд критично оцінює посилання старшого державного виконавця відділу ДВС Кузів Р.О., на те, що боржник не з`явився у відділ ДВС за викликом від 20 квітня 2021 року для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вручення боржнику такої вимоги суду не надано.

Згідно перевірки статусу відстеження від 30.04.2021 року , відправлення не вручене під час відправки (а.с.9).

При цьому, до матеріалів подання не долучено жодного доказу того, що виконавцем вчинено будь-які дії ( крім надсилання виклику про явку) з метою з`ясування місця перебування боржника, чи відомо йому про наявне виконавче провадження, чи він має можливість оплатити борг.

Будь-яких інших доказів на обгрунтування того, що боржник ухиляється чи то має намір ухилятись від виконання рішення, старший державний виконавець Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у поданні не навів.

За таких обставин, враховуючи, що будь-яких доказів на підтвердження факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань згідно виконавчого листа по справі № 343/2295/14-ц, виданого 19.11.2014 року Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Долинського районного бюджету 874,02грн., витрат за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 , в Долинській ЦРЛ., в судовому засіданні не здобуто, суд вважає звернення старшого державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України цього боржника без вилучення паспортного документа безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ст. 12 "Міжнародного пакту про громадянські та політичні права", ст. ст. 18, 28 Закону України "Про виконавче провадження", ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", ст. 12 ЦПК України, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені подання старшого державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кузів Р.О., погоджене з начальником відділу, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Тураш В.А.