Справа № 675/2008/20
Провадження № 2/675/173/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

"29" квітня 2021 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області під головуванням судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Ткачук Я.Л., учасників справи:

представника позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (по тексту - АТ КБ «Приватбанк», позивач) звернулося до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до ОСОБА_1 (по тексту - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.11.2010 року в загальній сумі, що складає 17702, 34 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 18.11.2010 року виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 20.09.2020 року його заборгованість перед банком становить 17702 грн. 34 коп., яку в добровільному порядку не сплатив, та, яка включає заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11085, 88 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в сумі 3872, 92 грн., пеня в сумі 2743, 54 грн.

Вказує і на ту обставину, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», яке в подальшому змінило повне та скорочене найменування на АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву від 18.11.2010 року, згідно якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 6900, 00 грн.

Як вважає позивач, оскільки ОСОБА_1 своїм підписом у заяві підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг, то у зв`язку з невиконанням ним свого обов`язку щодо своєчасної та повної оплати коштів є законні підстави стягнути заборгованість у заявленому вище розмірі.

У частині встановлення та зміни кредитного ліміту позивач вказує, що слід керуватися п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника, щодо винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, відзиву та клопотань, пов`язаних з судовим розглядом не подавав.

У відповідності до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.11.2010 року позивач надав йому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до довідок АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що банком відповідачу було видано на підставі підписаного кредитного договору б/н від 18.11.2010 року сім кредитних карток та встановлено розмір кредитного ліміту, який з 1000, 00 грн. покроково збільшувався до 6900, 00 грн.; станом на 13.05.2019 року - 0, 00 грн.

При цьому, як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду від 02.12.2010 року сторонами по справі були погоджені умови нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір та порядок нарахування штрафу при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, а також комісія.

Суд констатує, що 02.12.2010 року підписуючи вказану вище довідку ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з фінансовими умовами надання платіжної карти «Кредитка Універсальна» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.

Згідно наданих позивачем розрахунів станом на 20.09.2020 року ОСОБА_1 перед останнім має заборгованість за договором №б/н від 18.11.2010 року в загальному розмірі, що складає 17702, 34 грн., що включає, в тому числі:

-заборгованість за тілом кредиту в сумі 11085, 88 грн., в тому числі: 0, 00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту та 11085, 88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

-заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в сумі 3872, 92 грн.;

-пеня - 2743, 54 грн.

Слід зазначити, що судом з метою встановлення обставин нарахування та погашення складових заборгованості відповідача враховано виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , дані яких по своїй суті не суперечать самому розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.11.2010 року.

Разом з тим, не ставлячи під сумнів право позивача, як кредитора на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, вирішуючи даний спір по суті заявлених позовних вимог щодо стягнення 17702, 34 грн., яка складається зі складових заборгованості, що вказані вище, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд констатує, що в анкеті-заяві позичальника-відповідача від 18.11.2010 року процентна ставка не визначена. Крім того, у ній відсутні і умови договору про встановлення відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Разом з тим, процентні ставки, умови договору про встановлення відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру містяться в довідці від 02.12.2010 року, де ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що ознайомлений з фінансовими умовами надання платіжної карти «Кредитка Універсальна» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.

Матеріали справи вказують, що з Витягами з Тарифів та Умов та Правил, на які покликається позивач, було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 18.11.2010 року та відповідну довідку про умови кредитування. Вказаних обставин відповідачем не спростовано.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року (справа №917/194/18) висловлено позицію про те, що згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тим самим, оскільки позичальником не виконані зобов`язання щодо повернення кредиту, з нього на користь позивача підлягають стягненню також і проценти згідно ст. 625 ЦК України.

Таким чином, з огляду не вищевикладені обставини судом встановлено, що відповідач порушив умови укладеного договору без номера від 18.11.2010 року, укладеного між ним та АТ КБ «Приватбанк», розмір заборгованості підтверджений документально, порушень ст. 61 Конституції України щодо наявності подвійної відповідальності судом не встановлено, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову повністю, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 2102, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання якого по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місце знаходження - 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д; рах. № НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ - 14360570, МФО №305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 18.11.2010 року в розмірі 17702 (сімнадцять тисяч сімсот дві) гривні 34 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання якого по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місце знаходження - 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д; рах. № НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ - 14360570, МФО №305299) судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Ізяславським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 29.04.2021 року.

Суддя О.В. Король