Справа № 308/1867/19
05 травня 2021 р. м. Ужгород
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із нею за адресою: АДРЕСА_2 відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 05 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із даним рішенням судів із наступних підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2015 року і від даного шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05 квітня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Спір між батьками виник щодо визначення місця проживання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, позачергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови:

-по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною;

-по-друге, у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному. Спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У декларації прав дитини, прийняті Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) проголошено, що для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

На рівні національного законодавства встановлено перелік обставин, за яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір`ю. Такими є відсутність у матері доходу, зловживання спиртними напоями, аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвитку дитини.

Такі обставини не встановлені.

Із матеріалів справи вбачається що сторони проживають за місцем проживання своїх батьків і у обох створені належні умови для виховання та розвитку дитини.

ОСОБА_6 працює на підставі трудового контракту у Словацькій Республіці і місячна заробітна плата становить 700 Євро та має фінансову можливість утримувати неповнолітню дитину та створити їй належні умови для його виховання.

Матеріалами справи стверджується, що дитина проживає з матір`ю та своїм братом і батько забрав дитину від матері у чотирирічному віці із звичного та психологічного комфортного середовища, у якому дитина проживала, вчиняє перешкоди у спілкуванні дитини.

Вважаю, що судові рішення про визначення місця проживання дитини із батьком у даному випадку не відображають найкращі інтереси дитини виходячи із фактів, які містяться в матеріалах справи та з урахуванням того, що мати має найкращі можливості забезпечити як фізичний так і культурний розвиток дитини.

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г.Собослой