Справа № 638/6399/21
Провадження № 2-з/638/252/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Щепіхіна В.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову в порядку ст.152 ЦПК України.

В заяві зазначено, що до Дзержинського районного суду буде подана позовна заява до ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_2 повернути грошові кошти, отримані ним за договором купівлі-продажу, який визнано судом недійсним.

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що предметом майбутнього позову є зобов`язання ОСОБА_2 повернути грошові кошти, які він отримав від продажу заявнику ОСОБА_1 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.2019. Вказаний договір постановою Харківського апеляційного суду по справі №638/15614/19 від 28.04.2021 визнано недійсним.

На виконання умов договору купівлі-продажу ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 520 000 грн., що еквівалентно 20 000 доларам США. Після визнання договору недійсним заявник вважає, що є всі підстави для застосування реституції за вказаним договором. Проте, з боку ОСОБА_2 існує ризик не повернення даних грошових коштів, внаслідок чого у заявника є намір звернутися до суду з позовом щодо повернення цих коштів у судовому порядку. Заявник зазначає, що оскільки у ОСОБА_2 у власності не зареєстровано нерухомого майна, то зазначена квартира, право власності на яку було предметом договору купівлі-продажу між ним та ОСОБА_2 , залишається єдиною гарантією повернення грошових коштів, які ОСОБА_1 передав за вказаним договором.

Тому заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій, а саме заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державих реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову та доданих до неї матеіралів, дійшов наступного висновку.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.05.2019 укладено договір купівлі-продажу квартири (надалі Договір). Відповідно до п.1 Договору продавець ( ОСОБА_2 ) продав (передав у власність), а покупець ( ОСОБА_1 ) купив (прийняв у власність) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є. М.

Постановою Харківського апеляційного суду по справі №638/15614/19 від 28.04.2021 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 13.05.2019, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник звернувся до суду з заявою про застосування заходів забезпечення позову, оскільки вважає, що невжиття цих заходів може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду щодо повернення грошових коштів, переданих заявником на виконання вищевказаного договору, у разі прийняття такого рішення на користь заявника.

Тобто, при застосуванні наслідків недійсності правочину, на думку заявника, без накладення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на вказану квартиру існує ризик її відчуження, у зв`язку з чим виконання рішення буде неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України такий вид забезпечення як заборона вчиняти певні дії передбачений Кодексом, проте, суду необхідно з`ясувати відповідність заявленого заходу забезпечення позову майбутнім позовним вимогам, на забезпечення яких він вживається, тобто перевірити адекватність заходу.

Так, заявник просить суд зборонити проводити будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно, а саме квартири за адресою : АДРЕСА_1 , яка була предметом Договору, визнаного недійсним в судовому порядку. При цьому заявник зазначає, що ним буде подана заява про зобов`язання повернути грошові кошти, отримані ОСОБА_2 за вказаним Договором.

Суд звертає увагу, що рішення про визнання недійсним Договору прийнято Харківським апеляційним судом 28.04.2021. Вже 29.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення майбутнього позову, пов`язаного із застосуванням реституції за недійсним Договором.

Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З заяви та матеріалів до неї не вбачається, що між заявником та ОСОБА_2 дійсно існує спір щодо повернення грошових коштів за придбану квартиру станом на день подання такої заяви. Також заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог. Відсутні докази звернення заявника до ОСОБА_2 як до сторони недійсного правочину з вимогою виконати зобов`язання щодо повернення того, що він отримав за вказаним правочином.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, заявник просить заборонити проводити будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно саме той квартири, яку він придбав собі у власність від ОСОБА_2 на підставі Договору від 13.05.2019, визнаного судом недійсним.

Відповідно до положень статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як визначено нормами статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до положень статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, у тому числі права сторін на вільне володіння, користування та розпорядження їх майном на власний розсуд.

Заявник в обгрунтування своїх доводів не надав доказів того, хто є власником, у розумінніположень статті 334 ЦК України, зазначеної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на день подання заяви про забезпечення позову.

З інформаційної довідки №238331467 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 не вбачається, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , станом на день подання заяви. Відомостей про інших власників зазначеного нерухомого майна заявником не надано.

Відповідно до висновків про застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що заявником не доведено наявність дійсного спору між сторонами, на забезпечення вирішення якого необхідно застосувати заходи. Також заявником не доведено наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги в майбутньому, зокрема, яким чином такий захід (з огляду на відсутність відомостей щодо власника квартири) спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Крім того, заявником не надані докази імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимогам ст. ст. 12, 77, 78, ,79 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів, що є достатніми для задоволення заяви про забезпечення позову. Враховуючи викладене, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Щепіхіна