Справа № 493/345/19
Провадження № 2/505/544/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2021 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Черчел Ю.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» - Герасименко Ю.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 25.02.2019 року, звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та просить визнати незаконним та скасувати наказ № 10-к від 04.02.2019 року про звільнення його з посади з 01.02.2019 року згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, поновити його на роботі на посаді «Підсобний робітник ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2019 року та моральну шкоди.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що з 2009 року працював ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» на посаді «Вибойщик борошна», яка пізніше була змінена на посаду «Підсобний робітник». 01.02.2019 року його було звільнено за розпиття алкогольних напоїв на робочому місця, про що він був повідомлений його керівником. Стверджує, що жодного разу на його роботу прирікань від керівництва не було, до роботи завжди ставився сумлінно і відповідально, та алкогольні напої на робочому місці ніколи не вживав. Вказує, що почав відчувати якесь упереджене ставлення до нього з боку начальника ОСОБА_2 . Відтак, 04.02.2019 року він прийшов за розрахунком, підписатись під наказом про звільнення відмовився, з наказом про звільнення не ознайомлювався.

Крім того, позивач стверджує, що назву посади «Вибойщик борошна» на посаду «Підсобний робітник» було змінено без його відома, про що були змінено обов`язки, але з новою посадовою інструкцією не ознайомлювався та з такою зміною був незгодний.

Представник відповідача у відзиві просить відмовити у позові. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 31.01.2019 року в структурному підрозділі «Млин» ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» було виявлено, що ОСОБА_1 знаходиться на робочому місці с ознаками алкогольного сп`яніння та йому було запропоновано пройти медичний огляд з цього питання, однак позивач відмовився від медичного огляду в медичному закладі та розпочав себе неадекватно поводити та нецензурно висловлюватись, ображаючи інших осіб.

31.01.2019 року був складений акт про перебування ОСОБА_1 на роботі у нетверезому стані, який він відмовився підписувати та позивач був відсторонений від роботи з 13:00 години до закінчення робочого дня, а 01.02.2019 року ОСОБА_1 взагалі не вийшов на роботу та не повідомив будь-яких поважних причин своєї відсутності, про що був складений акт про відсутності позивача на роботі впродовж робочого дня та доповідна записка, яка також містить інформацію про те, що причини неявки на роботу невідомі.

Таким чином, ОСОБА_1 було скоєно грубе порушення трудової дисципліни, що кваліфікується як прогул і, як наслідок, - притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позивачу 04.02.2019 року було запропоновано надати письмові пояснення з приводу його відсутності на роботі 01.02.2019 року, однак від відмовився отримати письмове прохання відповідача та надати відповідні пояснення, що засвідчено підписами працівників підприємства, відтак ОСОБА_1 був звільнений відповідно до наказу № 10-К від 04.02.2019 року, який був зачитаний йому вголос начальником відділу кадрів під час видачі йому 04.02.2019 року трудової книжки та отримання повного розрахунку.

Доводи ОСОБА_1 про те, що зміна назви посади призводить до автоматичної зміни обов`язків, які працівник виконує є необгрунтованими, оскілки на підставі наказу №53 від 01.08.2018 року назва посади «Вибойщик борошна» була приведена у відповідність до «Класифікатору професій» ДК 003:2010 року та в штатному розкладі було зазначено «Підсобний робітник».

У відповіді на відзив позивач зазначає, що доводи відповідача вважає необґрунтованими та безпідставними, так як в медичному аналізі, який він отримав 01.02.2019 року зазначено, що він знаходиться у тверезому стані та вміст проміле алкоголю становить 0,00%, також він взяв характеристику згідно якої він позиціонується як такий, що веде нормальний спосіб життя, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає та скарг і заяв на його поведінку від жителів села та сусідів не поступало. Відповідач вказав, що 31.02.2019 року позивач був відсторонений від роботи, але ОСОБА_1 стверджує, що він відпрацював зміну до кінця робочого дня та на наступний день з`явився на роботу як завжди, але ОСОБА_2 повідомив йому, що він звільнений з роботи по причині, що прийшов на роботу в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 просив витребувати з ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» записи з камер спостереження за 31.01.2019 року та 01.02.2019 року та викликати свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

07.02.2020 року представником відповідача були надані пояснення в яких зазначено, що записи з камер відеоспостереження надати не має можливості, так як дані записи мають обмежений термін зберігання.

Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах, що викладені у позовній заяві наполягав, та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив з підстав, що викладені у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

01.10.2009 року позивача було прийнято на посаду виборщика борошна на млин в ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» відповідно до наказу від 01.10.2009 року № 98-к.

01.08.2018 року наказом № 53 ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» було внесено зміни в штатний розпис відповідно до Національного класифікатора України «Класифікатор професій» ДК 003:2010, яким було змінено назву професії «Вибойщик борошна» на назву «Підсобного робітника», без зміни обсягу трудової функції та завдань та обов`язків.

31.01.2019 року на ім`я генерального директора ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» ОСОБА_5 , завідуючим млином ОСОБА_2 було складено та підписано колегами службову записку про те, що ОСОБА_1 був на робочому місці приблизно в обідній час в нетверезому стані, тому з 13:00 години був відсторонений від роботи, також вказали, що позивач є скандальною особою, тому колеги просять звільнити його з роботи.

31.01.2019 року заступником генерального директора Чижевським Ю.А., інженером по охоронні праці Токаревим А.У. та завідуючим млина ОСОБА_2 було складено акт фіксації перебування підсобного робітника ОСОБА_1 на роботі у нетверезому стані. Згідно акту, позивач від медичної експертизи відмовився, підписувати акт теж відмовився.

Також, 31.01.2019 року було видано наказ № 18 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 31.01.2019 року з 13:00 години у зв`язку з перебуванням на роботі в нетверезому стані. Підписувати наказ позивач відмовився.

01.02.2019 року на ім`я генерального директора ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» Герасименка Ю.Ф. підготовлено доповідну записку ОСОБА_2 , завідуючим млином, про відсутність позивача на робочому місці.

01.02.2019 року комісією відповідача складено акт про те, що позивач був відсутній на робочому місці 01.02.2019 року з 08:00 години до 16:45 години впродовж робочого дня. Причини неявки на роботу не повідомив ні в усному ні в письмовому вигляді.

Безпосередній керівник позивача завідуючий млином ОСОБА_2 01.02.2019 року надав пояснення, що йому невідома причина відсутності позивача на робочому місці 01.02.2019 року.

04.02.2019 року позивача було запрошено для надання письмових пояснень щодо відсутності на робочому місці 01.02.2019 року, однак позивач відмовився підписувати повідомлення.

Згідно виписки із протокола № 30 засідання профспілкового комітету ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» від 04.02.2019 року на порядку денному ухвалили рішення про надання згоди на звільнення підсобного робітника млина ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку з прогулом).

04.02.2019 року видано наказ про звільнення позивача за прогул без поважних причин, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України з 01.02.2019 року. Підпис щодо ознайомлення з наказом, ОСОБА_1 04.02.2019 року ставити відмовився.

З книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них містить підпис позивача про отримання трудової книжки від 04.02.2019 року.

З видаткового касового ордеру від 04.02.2019 року відомо, що відповідач здійснив виплату ОСОБА_1 кінцевий розрахунок по заробітній платі, про що свідчить підпис в видатковому касовому ордеру.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, вказавши причиною, значне віддалення від Котовського міськрайонного суду Одеської області та неможливість з`явитися до суду, проте 07.02.2020 року надіслали письмові пояснення по справі в яких підтвердили, що ОСОБА_1 знаходився дійсно 31.01.2019 року з запахом алкоголю, в результаті чого його відсторонили від роботи до кінця робочого дня, від огляду в медичній установі позивач відмовився та 01.02.2019 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці протягом усього дня. Свідок вказав, що відомості зазначені в службовій записці на ім`я генерального директора ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» підтверджує повністю.

Суд ставиться критично до стверджень позивача, про те що він був тверезий, так як довідка з КУ «Балтської ЦРЛ» була видана 01.02.2019 року о 14:00 годині, а по доводам та актам з місця роботи видно, що ОСОБА_1 знаходився з ознаками сп`яніння 31.01.2019 року.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України,- трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом є відсутність працівника на роботі більше трьох годин без поважних причин, тому суд, з`ясовуючи законність звільнення працівника на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, повинен встановити причини відсутності працівника на робочому місці та їх поважність.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику застосування судами трудових спорів», з подальшими змінами та доповненнями,- при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

За змістом ст.147 КЗпП України, - за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику застосування судами трудових спорів»,- у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Таким чином, у пункті 4 статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Факт відсутності позивача на роботі без поважних причин підтверджується наданими стороною відповідача доказами, а саме:актом про відсутність на роботі від 01.02.2019 року, доповідною запискою від 01.02.2019 року, проханням надати письмове пояснення від 04.02.2019 року, протоколом засідання профспілкового комітету від 04.02.2019 року.

Разом з тим, позивач не надав суду жодного об`єктивного доказу, який би підтверджував факт його знаходження на роботі.

Стаття 149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

На виконання ст. 149 КЗпП України, позивачу 04.02.2019 року було запропоновано надати письмові пояснення з приводу відсутності на робочому місці 01.02.2019 року, у період з 08.00 год. до 17.00 год., на що останній відмовився, про що міститься відмітка (а.с.25).

За таких обставин, суд вважає, що позивач 01.02.2019 року допустив прогул без поважних причин, і відповідач мав достатні підстави для звільнення його з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм права та матеріалів справи, суд приходить до висновку про вчинення позивачем порушення трудової дисципліни у вигляді прогулу з 01.02.2019 року, що є підставою для звільнення з роботи за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

За таких умов, позовні вимоги щодо скасування наказу №10-к від 04.02.2019 року про звільнення з роботи за прогул без поважної причини на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України та поновлення на роботі задоволенню не підлягають, як безпідставно заявлені.

Відповідно, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимоги щодо поновлення на роботі, а тому самостійного обґрунтування судом мотивів залишення їх без задоволення не потребують.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 76-81, 82, 89, 209, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Котовський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 07 травня 2021 року.