Справа № 243/366/21
Провадження № 2/243/796/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Фаліна І.Ю.,
секретаря судового засідання Глух А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є донькою позивача та зареєстрована в належній позивачу квартирі, але з серпня 2019 року по теперішній час не мешкає у ній. Оскільки відповідач зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить позивачу, він вимушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг.
Просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Договору про обмін від 22 серпня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Соловар В.І., позивачу належить квартира АДРЕСА_1 .
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, право користування якою просить позбавити відповідача, інші власники на теперішній час відсутні.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 17.06.2013 року Відділом ДРАЦС по м. Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком записаний ОСОБА_1 .
Відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить Довідка № 3020, видана 30.12.2020 року директором ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД» ОСОБА_3 .
Відповідач в даній квартирі не проживає з серпня 2019 року, що підтверджується Актом від 12.01.2021 року складеним комісією в складі: паспортиста ОСОБА_4 , диспетчера ОСОБА_5 , бухгалтера ОСОБА_6 у присутності сусідів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та затвердженого директором ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД» ОСОБА_3 .
Також позивачем долучено до матеріалів справи копію паспорта громадянина Російської Федерації, виданого на ім`я ОСОБА_2 , де вказано, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом.
Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, право користування якою просить позбавити відповідача; відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі без поважних причин з серпня 2019 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.
При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 05 травня 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.Ю. Фалін

Донецької області