Справа № 369/4145/21
Провадження № 2/369/3551/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., розглянувши заяву позивача представника ОСОБА_1 адвоката Васильчук С.С. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій № 1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Варіант-Фінанс» про визнання права власності на майно, визнання недійсним договору іпотеки, скасування відомостей (рішення) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Васильчук С.С. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у якій просить суд:

- накласти арешт на нерухоме майно, що належить Приватному акціонерному товариству «Завод залізобетонних конструкцій № 1» на праві власності, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , загальною площею 70,7 кв.м., вартістю 672 700,00 грн, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 224;

- заборонити управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Києво- Святошинської районної державної адміністрації, суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, по`вязані з державною реєстрацією виникнення, зміни, переходу, припинення прав на нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 70,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 224;

- заборонити Приватному акціонерному товариству «Завод залізобетонних конструкцій № 1» (), його уповноваженим особам та правонаступникам вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну, перехід, припинення прав на нерухоме майно, а також зміну, перетворення, виділ, поділ, реконструкцію, приєднання нерухомого майна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 70,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 224.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій № 1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Варіант-Фінанс» про визнання права власності на майно, визнання недійсним договору іпотеки, скасування відомостей (рішення) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відшкодування моральної шкоди у якій просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за АДРЕСА_4 ;

- визнати недійсним Договір іпотеки серія та номер: 3860, виданий 23.03.2021, видавник: ПН КМНО Лігун А.І., укладений між іпотекодержателем: ТОВ «ФК «ВАРІАНТ-ФІНАНС» й іпотекодавцем: ПАТ «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1»;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта внесені 23.03.2021 приватним нотаріусом Лігун Андрієм Івановичем як державним реєстратором відомості (рішення) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 57247896 та індексний номер 57247777, якими на квартиру за АДРЕСА_4 було накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно (заборона відчуження) на підставі Договору іпотеки серія та номер: 3860, виданий 23.03.2021;

- стягнути з ПАТ «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 300 000,00 (триста тисяч) грн.

Заявник зазначає, що 27.03.2021 було отримано Інформаційну довідку № 250182553 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, - відповідно до якої вже 23.03.2021 до Реєстру приватним нотаріусом Лігун Андрієм Івановичем як державним реєстратором були внесені рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 57247896 та індексний номер 57247777.

Відповідно до вказаних рішень на спірну квартиру було накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно (заборона відчуження). Підстава для державної реєстрації договір іпотеки серія та номер: 3860, виданий 23.03.2021, видавник: ПН КМНО Лігун А.І., відомості про основне зобов`язання: строк виконання основного зобов`язання: 11.02.2022, розмір основного зобов`язання: 2488497,85 грн., правочин, в якому встановлено основне зобов`язання: Договір позики, серія та номер: 101 /П, виданий 11.02.2020, видавник: ТОВ "ФК "ВАРІАНТ-ФІНАНС" / ПрАТ "ЗАВОД ЗБК№1". Відомості про суб`єктів: іпотекодержатель: ТОВ «ФК «ВАРІАНТ-ФІНАНС», іпотекодавець: ПАТ «ЗАВОД ЗАЛІЗОБЕТОННИХ КОНСТРУКЦІЙ № 1».

Заявник зазначає, що згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевими бенефіціарними власниками іпотекодержателя ТОВ «ФК «ВАРІАНТ-ФІНАНС», , є ТОВ «Фінансова компанія «Столиця», та ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 .

При цьому, згідно знову ж таки відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «Фінансова компанія «Столиця», є той самий ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , його дружина - ОСОБА_3 та рідний брат - ОСОБА_4 .

Водночас, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиним кінцевим бенефіціарним власником ПАТ «ЗЗБК №1» є ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Представник позивача вважає, що такі дії ПрАТ «Завод ЗБК № 1» можна розцінювати як дії, які можуть привести до переходу права власності на спірну квартиру до ТОВ «ФК «ВАРІАНТ-ФІНАНС» на підставі укладеного 23.03.2021 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання ПрАТ «Завод ЗБК № 1» Договору позики.

Враховуючи вищевикладене, скаржник вказує на те, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову у Відповідача-1 фактично буде достатньо часу аби у будь-який спосіб позбутись активів у вигляді вказаного нерухомого майна, аби предмет арешту у вигляді забезпечення взагалі перестав існувати або його ціна на момент передачі значно зменшилась, що може унеможливити та/або ускладнити виконання рішення суду у майбутньому.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом, яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду.

При розгляді заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права власності (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмету позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18).

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, виходячи з матеріалів справи, беручи до уваги, що на теперішній час між сторонами існує спір і позивач ставить перед судом питання про визнання за ним права власності на спірну квартиру, визнання недійсним договору іпотеки від 23.03.2021 № 3860 та скасування відповідних записів у державному реєстрі, суд приходить до висновку, що забезпечення позову, шляхом арешту спірної квартири, має підстави, а відтак заява підлягає задоволенню.

Враховуючи, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу, а також відсутність підстав, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд вважає недоцільним у даному випадку застосовувати зустрічне забезпечення.

Порядок скасування заходів забезпечення позову визначено ст. 158 ЦПК України.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 154, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Васильчук С.С. про забезпечення позову задовольнити.

В порядку забезпечення позову:

- накласти арешт на нерухоме майно, що належить Приватному акціонерному товариству «Завод залізобетонних конструкцій № 1» на праві власності, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , загальною площею 70,7 кв.м., вартістю 672 700,00 грн, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 224;

- заборонити управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Києво- Святошинської районної державної адміністрації, суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, по`вязані з державною реєстрацією виникнення, зміни, переходу, припинення прав на нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 70,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 224;

- заборонити Приватному акціонерному товариству «Завод залізобетонних конструкцій № 1» (), його уповноваженим особам та правонаступникам вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну, перехід, припинення прав на нерухоме майно, а також зміну, перетворення, виділ, поділ, реконструкцію, приєднання нерухомого майна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 70,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 224.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Інформація про боржника: Приватне акціонерне товариство «Завод залізобетонних конструкцій № 1», , адреса: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 5.

Копію ухвали про забезпечення позову направити учасникам справи, а також державному (приватному) виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня винесення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Ковальчук