Справа № 462/6462/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 квітня 2021 року Залізничний районний м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі судового засідання: Каралюс Т.Р.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, суд

в с т а н о в и в :

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої малолітній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 09.10.2017 р. №538 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 на укладення договору купівлі-продажу» відповідачам був наданий дозвіл від імені малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укласти договір купівлі-продажу належної малолітній дочці частки в квартирі АДРЕСА_1 та зобов`язано гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 придбати на ім`я малолітньої дочки ОСОБА_2 в цілому будинок АДРЕСА_2 . На підтвердження вони повинні були подати протягом трьох місяців у відділ у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради документ, який підтверджує забезпечення власністю малолітньої ОСОБА_2 . Проте, квартиру АДРЕСА_1 було продано, а зазначений житловий будинок на ім`я малолітнього придбаний не був і малолітня у власність нерухомості не набула. Неодноразово позивачем було скеровано відповідачам листи про виконання вимог розпорядження, однак такі залишились без реагування. У зв`язку із наведеним, позивач просить стягнути із відповідачів матеріальну, виходячи з того, що належна малолітній ОСОБА_2 частка в розмірі Ѕ в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу становить у розмірі 755990 гривень.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2020 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Представником відповідачів подано суду письмові пояснення, у яких відповідачі заперечують позовні вимоги та вказують, що придбати будинок АДРЕСА_2 у них не було можливості як і не було попередніх домовленостей із власниками такого будинку, а тому таке зобов`язання із сторони позивача не є обґрунтованим. Крім цього, вказали, що позивачем пропущено строк позовної давності, який просять застосувати.

Позивачем подано суду письмові заперечення на пояснення відповідачів та заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, у яких вказано, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки розпорядження №538 було видано 09.10.2017 року, п.4 зобов`язано відповідачів подати протягом трьох місяців у відділ у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради документ, що підтверджує забезпечення власністю малолітньої ОСОБА_2 . Відтак, строк виконання розпорядження - 09.01.2018 року, з якого і почався перебіг позовної давності. Із зазначеним позовом позивач звернувся до суду 16.10.2020 року. Крім цього, вказано, що порушення прав малолітньої ОСОБА_2 на даний час триває, а також, що за захистом порушених прав малолітньої ОСОБА_2 позивач звертався із позовом до суду 21.03.2019 р., у якому рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.09.2020 р. відмовлено. Просить позов задовольнити.

27 квітня 2021 року представником відповідачів подано суду заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/1931/21 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження від 09.10.2017 року №538 в частині зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбати на ім`я малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд, ухвалив відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки розгляд даної справи є об`єктивно можливим до вирішення справи №462/1931/21, так як рішення суду у справі про скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 09.10.2017 року №538 в частині зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбати на ім`я малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будинку АДРЕСА_2 не впливає на розгляд справи щодо порушення житлових та майнових прав малолітньої ОСОБА_2 шляхом продажу належної їй на праві власності частки в квартирі та не придбання з набуттям нею права власності іншого житла.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав та мотивів наведених у позові із врахування також поданих заперечень на письмові пояснення представника відповідачів, просила позов задовольнити.

Суд, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачів та їх представника, які у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про можливість, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 07.03.1992 р. /свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 - а.с.9/, від даного шлюбу народилася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 -а.с.10/

Відповідно до ч. 1 ст. 177 Сімейного кодексу України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Частиною 6 ст. 203 ЦК України визначено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно договору дарування квартири від 21.01.2015 року №23 посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2015 № 32516595 - 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 належала малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Загальна площа даної квартири становить 191,4 кв.м. Загальна вартість дарованої квартири оцінена у 1 651 137 грн. Договір дарування було укладено ОСОБА_3 на користь своїх доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , за згодою чоловіка дарувальника - ОСОБА_4 /а.с.11-12, 13/.

Частиною 2 ст. 177 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав:

- укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири;

- видавати письмові зобов`язання від імені дитини;

- відмовлятися від майнових прав дитини.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Як встановлено судом, 26.09.2017 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради із заявами про надання дозволу на вчинення правочину щодо продажу майна, належного малолітній ОСОБА_2 , а саме належної їй на праві власності 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 /а.с.4,5/.

Згідно ч. 4 ст. 177 Сімейного кодексу України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантуванні збереження права дитини на житло.

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівсьої міської ради від 09.10.2017р № 538 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 на укладення договору купівлі-продажу» відповідачам був наданий дозвіл від імені малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укласти договір купівлі-продажу належної їй 1/2 частки у квартирі АДРЕСА_1 , у зв`язку із придбанням на ім`я малолітньої ОСОБА_2 в цілому будинку АДРЕСА_2 . Пунктом 2 даного розпорядження зобов`язано відповідачів у встановленому законом порядку придбати на ім`я малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в цілому будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.4 розпорядження відповідачі мали протягом трьох місяців подати у відділ у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради документ, який підтверджує забезпечення власністю малолітньої ОСОБА_2 /а.с.14/.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2017 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які діють від імені їхньої малолітньої доньки ОСОБА_2 як її представники, передали у власність покупцю ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 . Продаж квартири вчинено за 1511980 гривень, які продавці повністю отримали від покупця до підписання даного договору/а.с.18/.

Відомості щодо купівлі житла та набуття права власності на таке малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матеріалах справи відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради неодноразово зверталася до відповідачів щодо виконання розпорядження від 09.10.2017р № 538 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 на укладення договору купівлі-продажу», однак такі листи залишилися без реагування./а.с.15,16,17/.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, із слів ОСОБА_3 , малолітня ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.19/.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, житловий будинок загальною площею 245,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_5 та з квітня 2018 р. є предметом іпотеки на виконання договору позики/а.с.90-91/.

Частиною 9 статті 177 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані відшкодувати дитині завдану матеріальну шкоду та повернути доходи, одержані від управління її майном.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відтак, судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїх обов`язків щодо управління майном малолітньої доньки ОСОБА_2 остання втратила належну їй 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 та в подальшому не набула права власності на інше майно, як було передбачено наданими дозволами позивача, чим порушено житлові та майнові інтереси малолітньої ОСОБА_2 .

Суд не приймає до уваги покликання відповідачів та їхнього представника на те, що придбання будинку АДРЕСА_2 не залежало лише від волі відповідачів та дане житло не могло бути придбане, оскільки не було попередньої домовленості із власником вказаного житла, так як на захист майнових та житлових прав малолітньої ОСОБА_2 відповідачами не було придбано жодного житла для ОСОБА_2 та не повідомлено орган опіки та піклування про набуття останньою права власності на будь-яке інше жито.

Також суд приходить до переконання, що позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності для звернення із позовом до суду, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки /ст. 257 ЦК України/.

Суд приймає до уваги твердження представника позивача, що строк позовної давності не пропущено, оскільки розпорядження №538 було видано 09.10.2017 року, п.4 зобов`язано відповідачів подати протягом трьох місяців у відділ у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради документ, що підтверджує забезпечення власністю малолітньої ОСОБА_2 . Відтак, строк виконання розпорядження - 09.01.2018 року, з якого і почався перебіг позовної давності. Із зазначеним позовом позивач звернувся до суду 16.10.2020 року.

Крім цього, суд враховує, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 було укладено 20.10.2017 року /а.с.18/.

Таким чином, невиконання обов`язку, покладеного на батьків малолітньої доньки щодо придбання на її ім`я житла взамін відчуженого, на думку суду, є підставою для застосування вимог ч.9 ст.177 СК України, згідно з якою неналежне виконання батьками своїх обов`язків щодо управління майном дитини є підставою для покладення на них солідарного обов`язку відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду та повернути доходи, одержані від управління її майном, оскільки внаслідок спільних дій відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду малолітній ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що із відповідачів на користь малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід стягнути солідарно 755990,00 гривень матеріальної шкоди , що складає вартість 1/2 частини від суми продажу квартири АДРЕСА_1 .

Крім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, із відповідачів слід стягнути порівно судовий збір в дохід держави у розмірі одного відсотка ціни позову, що становить 7559 гривень 90 копійок.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-266, 268, 280-283, 289, 354-355 ЦПК України, ст. 177 СК України, ст. 203, 242, 1166 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд

у х в а л и в :

позовну заяву Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /ІПН НОМЕР_3 / та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /ІПН НОМЕР_4 / на користь малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 / НОМЕР_5 / матеріальну шкоду у розмірі 755990,00 /сімсот п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто/ гривень.

Стягнути порівно із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /ІПН НОМЕР_3 / та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /ІПН НОМЕР_4 / судовий збір у розмірі 7559 /сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять / гривень 90 копійок в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 06 травня 2021 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.