14.12.2021 Єдиний унікальний номер 205/7178/21
Справа №205/7178/21
РІШЕННЯ

іменем України

14 грудня 2021 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу №205/7178/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання зобов`язань припиненими, -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2021 року адвокат Мовчан О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання зобов`язань припиненими.

В обґрунтування позову зазначив, що 07 травня 2008 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 700006460 відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у розмірі 41 289,24 доларів США зі сплатою 12,50 відсотків річних строком до 08 травня 2018 року для придбання транспортного засобу.

07 травня 2008 року у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 700006460-П з подальшим внесенням змін та доповнень. Згідно укладеного договору поруки ОСОБА_1 зобов`язався відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 зобов`язань за вищевказаним кредитним договором.

У листопаді 2012 року АТ «Альфа Банк» звернулось до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за вищевказаними договорами.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 березня 2014 року у справі № 404/7618/12 позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 700006460 задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 272 838 гривень 70 копійок: заборгованість за кредитом --- 258.184 гривні 96 копійок; заборгованість по відсотках ---13.426 гривень 78 копійок; пеня --- 1.226 гривень 96 копійок.

На виконання вищевказаного рішення суду 09.11.2018 року відкрито виконавче провадження № 57639149, що підтверджується постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. про відкриття виконавчого провадження.

Проте, відповідач продовжує нараховувати відсотки за кредитним договором, і таким чином загальна сума заборгованості станом на 25 травня 2021 року складає 75 056, 82 доларів США.

Позивачі вважають, що АТ «Альфа-Банк» неправомірно продовжує нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки на час звернення АТ «Альфа-Банк» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом про дострокове стягнення заборгованості настав строк виконання договору в повному обсязі, а тому кредитний договір та договір поруки, укладені з позивачами припинили дію.

На підставі викладеного позивачі просять визнати зобов`язання, що виникли на підставі кредитного договору № 700006460 від 08 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Альфа Банк», припиненими з листопада 2012 року, розірвати кредитний договір № 700006460 від 08 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та АТ «Альфа Банк», визнати зобов`язання, що виникли на підставі договору поруки № 700006460-П від 08 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк», припиненими з листопада 2012 року, а також розірвати договір поруки № 700006460-П від 08 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк».

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15 листопада 2021 року від представника АТ «Альфа-Банк» Мартиненка В.В. надійшли заперечення на позов. У запереченнях відповідач зазначив, що позовні вимоги не обґрунтовані та суперечать законодавству України, оскільки відкрите за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.03.2014 року про стягнення з позивачів заборгованості не завершено, а отже зобов`язання за кредитним договором та договором поруки належним чином позивачами не виконано, заборгованість не погашено. Наявність судового рішення про дострокове стягнення заборгованості засвідчує зміни строку виконання договору, однак, основне зобов`язання сторін не припиняє. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивачів адвоката Мовчана О.В. надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Від представника АТ «Альфа-Банк» Мартиненка В.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.ст. 79,80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У ході судового розгляду встановлено, що 07 травня 2008 року між АТ «Альфа-Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 700006460 (а.с.17-18). Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у розмірі 41 289,24 доларів США на придбання транспортного засобу та зобов`язалася їх повернути з процентами за користування кредитом в розмірі 14,50 відсотків річних строком до 08 травня 2015 року.

07 травня 2008 року у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 700006460-П з подальшим внесенням змін та доповнень. Згідно укладеного договору поруки ОСОБА_1 зобов`язався відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 зобов`язань за вищевказаним кредитним договором (а.с.19-20). Відповідно до договору про внесення змін і доповнень № 2 до договору поруки № № 700006460-П від 07.05.2008 року поручитель поручається за виконання боржником обов`язків, які виникли на підставі Основного договору, зокрема, обов`язку повертати Банку кредит рівними частинами у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до нього, але в будь-якому випадку не пізніше 08 травня 2018 року (а.с.24).

У листопаді 2012 року АТ «Альфа Банк» звернулось до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 березня 2014 року у справі № 404/7618/12 позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 700006460 задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 272 838 гривень 70 копійок: заборгованість за кредитом --- 258.184 гривні 96 копійок; заборгованість по відсотках ---13.426 гривень 78 копійок; пеня --- 1.226 гривень 96 копійок (а.с.25-26). Відповідно до відкритої інформації Єдиного державного реєстру судових рішень рішення набрало законної сили 11 квітня 2014 року.

На виконання вищевказаного рішення суду 09.11.2018 року відкрито виконавче провадження № 57639149 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат, що підтверджується постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. про відкриття виконавчого провадження (а.с.33). Відповідно до відкритої інформації автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження № 57639149 не завершено.

У судовому засіданні під час розгляду зазначеної вище справи № 404/7618/12 встановлено, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 08 вересня 2012 року утворилась заборгованість у загальній сумі 32 301,38 долар США.

У позові зазначено, що АТ «Альфа-Банка» продовжує нараховувати відсотки за кредитним договором, внаслідок чого загальна сума заборгованості станом на 25 травня 2021 року складає 75 056, 82 доларів США.

Позивачі звернулися з даним позовом до суду, оскільки вважають неправомірним нарахування відсотків після ухвалення судового рішення, яким достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором. У позові просять, зокрема, визнати зобов`язання, що виникли на підставі кредитного договору припиненими з листопада 2012 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Встановлені законом підстави припинення зобов`язань визначені Главою 50 ЦК України.

Так, відповідно до зазначеної глави ЦК України зобов`язання припиняється у разі:

-виконання зобов`язання належним чином,

-за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо),

-зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги,

-домовленості сторін,

-звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора,

-поєднання боржника і кредитора в одній особі,

-неможливості його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає,

-смерті боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою,

-смерті кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора,

-ліквідації юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Як встановлено судом, рішенням суду, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з позивачів на користь відповідача заборгованість за кредитним договором, на виконання судового рішення відкрито виконавче провадження, яке не завершено. Доказів виконання судового рішення, станом на дату розгляду справи, позивачами не надано.

Відповідно до закону зобов`язання припиняється його належним виконанням. Однак, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність рішення суду про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум.

Позивачами в обґрунтування вимоги щодо визнання зобов`язання за кредитним договором та договором поруки припиненим зазначено, що кредитор, звернувшись з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Тобто позивач в якості підстави припинення зобов`язання за кредитним договором та договором поруки вказує нарахування банком процентів після використання права на дострокове стягнення заборгованості на підставі судового рішення. Однак, законом як і кредитним договором не передбачено вказаної підстави для припинення зобов`язання.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав задоволення позову в частині визнання зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору № 700006460 від 08 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Альфа Банк», припиненими з листопада 2012 року, та визнання зобов`язань, що виникли на підставі договору поруки № 700006460-П від 08 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк», припиненими з листопада 2012 року.

Позивачі також просили в позові розірвати кредитний договір № 700006460 від 08 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та АТ «Альфа Банк», а також розірвати договір поруки № 700006460-П від 08 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк».

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно із ст. 652 ЦК України в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачами не надано жодного доказу істотного порушення кредитного договору та договору поруки відповідачем або істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Окрім того, не зазначено та не обґрунтовано підстав для розірвання спірних договорів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивачів щодо розірвання кредитного договору та договору поруки та відсутність правових підстав для задоволення позову в ці частині.

На підставі зазначеного суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк» про визнання зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору №700006460 від 08 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та АТ «Альфа Банк», припиненими з листопада 2012 року, розірвання вказаного договору, а також визнання зобов`язань, що виникли на підставі договору поруки №700006460-П від 08 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк», припиненими з листопада 2012 року та його розірвання.

Оскільки у позові відмовлено, а позивачі звільнені від сплати судового збору судові витрати суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 598-601, 604-609, 651-652 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання зобов`язання, що виникли на підставі кредитного договору №700006460 від 08 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Альфа Банк», припиненими з листопада 2012 року, розірвання кредитного договору №700006460 від 08 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Альфа Банк», визнання зобов`язання, що виникли на підставі договору поруки №700006460-П від 08 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним Товариством «Альфа Банк», припиненими з листопада 2012 року та розірвання договору поруки №700006460-П від 08 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа Банк» - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г.Остапенко