Дата документу 17.03.2021
Справа № 937/7944/19
17 березня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Купавської Н.М.
за участю секретаря Бєгушевої Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,
Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати її особистою власністю 1/10 (79/1000) частину вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з 25.11.1994 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 14.04.2006 було розірвано. 11.04.2001 за договором купівлі-продажу нею за особисті кошти була придбана 1/10 (79/1000) частка вбудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яка за призначенням є перукарнею. Дане приміщення нею було придбано для ведення підприємницької діяльності по наданню перукарських послуг, де вона їх здійснювала ще з 1986 року, коли вона придбала це майно, то із чоловіком вони фактично два роки не проживали, спільне господарство не вели і будь-якого спільного майна не мали. Гроші на придбання цього майна вона отримала у спадок, як грошову компенсацію. Вказані обставини унеможливлюють її право вільно розпоряджатися своєю особистою приватною власністю, а тому вона просить суд задовольнити позов.
В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника ОСОБА_3 надійшла заява з проханням слухати справу у їхню відсутність, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, зареєстроване місце проживання /перебування/ його невідоме, а тому, він викликався в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до ч. 11ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Крім того, судова повістка про виклик до суду надсилалася відповідачу за останнім відомим місцем його проживання та повернулася до суду за відсутністю адресата за вказаною адресою. Іншої адреси відповідач суду не повідомляв.
Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25.11.1994 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відділом РАЦС по м.Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області /а.с.15,16/.
У перерід шлюбу 11 квітня 2001 року ОСОБА_1 придбано 1/10 (79/1000) частину вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що за призначенням є перукарнею і підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Горох Л.І., зареєстровано в реєстрі за №1138 (а.с.17,18).
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Аналогічний висновок зроблено і у п.24 постанови пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя".
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 показали, що позивачка не проживала із відповідачем з 1999 року, коли той виїхав з м.Мелітополя до Казахстану, вона його розшукувала через знайомих, зверталася до органів внутрішніх справ. Їм відомо, що гроші на покупку перукарні ОСОБА_1 отримала від тітки ОСОБА_6 , яка сплатила їй грошову компенсацію за частку у спадщині, що належала її батьку та залишилась від діда.
На запит суду начальник Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області повідомляє, що у зв`язку із закінченням терміну зберігання архівних матеріалів даних за період з вересня 1996 по грудень 1999 року немає, але не виключається, що ОСОБА_1 в цей час зверталася до Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області з повідомленням про зникнення її чоловіка ОСОБА_2 , а також те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у розшуку як безвісті зниклий / а.с.52/.
У даному випадку позивачкою надано переконливі докази на підтвердження того, що зазначена частка приміщення була придбана за її особисті кошти за час окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання зазначеної частки приміщення особистою приватною власністю позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 197, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.57,60 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.
Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 1/10 (79/1000) частину вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке є перукарнею.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: