ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2893/21 Справа № 180/1434/20 Головуючий у першій інстанції: Янжула О. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про визнання кредитного договору частково недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 21.05.2019 року між нею та АТ "Банк Кредит Дніпро" було укладено кредитний договір №7412, відповідно до якого банк надав позивачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 62000,00 гривень, строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту - 21 травня 2024 року; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 3,5% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних. Згідно п.2.1. кредитного договору, платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. Згідно колонки 8 Графіку платежів, комісія за розрахунково-касове обслуговування кредиту складає 130200,00 грн., яку, згідно Розділу 4 кредитного договору позивач повинен сплачувати в період з 21.06.2019 року по 21.05.2024 року за щомісячними внесками по 3203,36 грн. кожного місяця. Згідно колонок 13, 14 Графіку платежів, реальна річна процента ставка за кредитним договором склала 106,06% річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 192201,60 грн. Такі умови договору позивач вважає несправедливими, оскільки банк не мав права в кредитному договорі встановлювати позичальнику сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Відповідач фактично знехтував нормами ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» та свавільно встановив собі на постійній основі плату (розрахунково-касове обслуговування) за обслуговування кредиту. Тому позивач просила

визнати недійсним пункт 1.2. та розділ 4 кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро", в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 3,5% від суми кредиту, загальний розмір якої за весь період кредитування дорівнює 130200,00 грн.;

визнати недійсним пункт 1.2. вказаного кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних;

зобов`язати АТ "Банк Кредит Дніпро" здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору №7412 від 21.05.2019 року та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту) по кредитному договору №7412 від 21.05.2019 року.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним пункт 1.2 та розділ 4 кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро", в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 3,5% від суми кредиту, загальний розмір якої за весь період кредитування дорівнює 130200,00 грн. Визнано недійсним пункт 1.2 кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро", в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Зобов`язано АТ "Банк Кредит Дніпро" здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору №7412 від 21.05.2019 року, укладеному між ОСОБА_1 та АТ "Банк Кредит Дніпро", та зарахувати вже сплачені кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту) по кредитному договору №7412 від 21.05.2019 року. Стягнуто з АТ «Банк Кредит Дніпро» на користь держави судовий збір в розмірі 2522,40 гривень.

В апеляційній скарзі АТ «Банк Кредит Дніпро», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 21 травня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро» було укладено кредитний договір №7412, відповідно до умов якого банк надає позивачу грошові кошти (кредит) на споживчі потреби у сумі 62000,00 грн. строком кредитування 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту - 21 травня 2024 року, щомісячною комісією за обслуговування кредиту в розмірі 3,5% від суми кредиту та фіксованою процентною ставкою за користування кредитом на строкову заборгованість у розмірі 0,001 % - річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0 % річних (а.с. 9).

Пунктом 2.1. кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року погоджено, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (обов`язковий платіж).

Відповідно до п. 2.2. кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року, дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в Графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього Договору; погашення заборгованості за цим договором клієнт здійснює шляхом зарахування коштів у сумі обов`язкового платежу на відповідні рахунки.

Згідно пункту 6 «Паспорту споживчого кредиту», який є частиною кредитного договору та який погоджений зі споживачем, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 56,0% річних та нараховується на суму простроченої заборгованості, у разі порушення оплати згідно графіку платежів (а.с. 10-11).

У розділі 4 кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року викладено Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором.

У колонці 8 Графіку платежів встановлено сплату позивачем платежу за розрахунково-касове обслуговування, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язана сплачувати в період з 21.06.2019 року по 21.05.2024 року 60 щомісячними внесками по 2170,00 грн. кожного місяця, на загальну суму 130200,00 грн.

Відповідно до вказаного вище Розрахунку загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за кредитним договором №7412 від 21.05.2019 року, реальна річна процента ставка складає 106,06% річних; а загальна вартість кредиту становить 192201,60 грн. (колонки 13, 14 Розрахунку).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 1, 2 ст. 215 діючого ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Крім того, статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Статтею 1 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і надалі в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі.

Статтею 20 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено вичерпний перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), за які Банк має право отримувати (стягувати) комісію що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Цією ж статтею передбачено, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Пунктом 6.9.3 Загальних умов кредитування Розділу 6 "Умови надання споживчих кредитів" Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» версія 13.0, які затверджені протоколом комітету з бізнесу фізичних осіб АТ «Банк Кредит Дніпро» від 26.03.2019 року №15.12, які були чинними на час укладення оспорюваного договору, банк здійснює обслуговування кредиту (здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення Клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою Клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо) та стягує плату за обслуговування такого кредиту у вигляді щомісячної комісії (а.с. 52-75).

Отже, згідно Загальних умов кредитування, обслуговування кредиту - це фактично нагадування (інформування) про дату сплати чергових платежів та про стан заборгованості позичальника по кредиту.

Відповідно до частин 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит (частина 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

За змістом частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Частиною 3 вказаної вище статті визначено перелік несправедливих умов договору. А відповідно до частини 4 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (частина 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що пунктом 1.2 кредитного договору №74412 від 21.05.2019 року позичальнику було встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту у вигляді плати за надання інформації щодо кредиту (інформування про дату сплати заборгованості, надання інформації про залишок заборгованості), безоплатність надання якої прямо встановлена частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»; приймаючи до уваги, що надання інших послуг за вказану щомісячну комісію за обслуговування кредиту умовами кредитного договору не погоджено, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсним пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 3,5% від суми кредиту.

Відповідно до частин 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

У зв`язку з визнанням недійсними умов кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 3,5% від суми кредиту, наявні також підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості по вказаному договору та зарахувати сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу.

Посилання апелянта на те, що комісія стягується не тільки за надання клієнту інформації про стан заборгованості за кредитом, але й за випуск та обслуговування платіжної карти, користування системою Internet Banking, - не спростовує викладених вище висновків щодо неправомірного встановлення у договорі комісії за послугу, безоплатність надання якої прямо встановлена законом.

Крім того, умовами кредитного договору не погоджено, що сплата щомісячної комісії (розрахунково-касового обслуговування) в сумі 2170,00 грн. проводиться саме за обслуговування платіжної карти, користування системою Internet Banking.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилкового прийняв до уваги попередню редакцію Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» версія 11.0 від 15.08.2018 року №48.6, не спростовують наведених вище висновків. Пункт 6.9.3 наданої апелянтом редакції вказаного Універсального договору банківського обслуговування клієнтів версія 13.0 від 26.03.2019 року №15.12 залишився незмінним.

Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Пунктом 11 частини 1 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Зі змісту пункту 1.2 кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року та пункту 6 «Паспорту споживчого кредиту», який є частиною кредитного договору та який погоджений зі споживачем, вбачається узгодження сторонами, зокрема, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56,0% річних. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 56,0% річних та нараховується на суму простроченої заборгованості, у разі порушення оплати згідно графіку платежів (а.с. 10-11).

Отже, вказана вище процентна ставка на прострочену заборгованість за кредитом на рівні 56,0% річних не є комісією.

Згідно змісту апеляційної скарги, процентна ставка у розмірі 56,0% річних на прострочену заборгованість за кредитом є видом відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, встановивши, що процентна ставка у розмірі 56,0% річних на прострочену заборгованість погоджена між сторонами у належній письмовій формі; враховуючи, що вказане нарахування не є комісією (платою за додаткові та супутні послуги кредитодавця); встановивши, що під час укладення кредитного договору позивачу було детально роз"яснено умови цього договору, з якими позивач повністю погодилась, що підтверджується її особистим підписом під текстом договору, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним пункту 1.2 кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних.

Крім того, у випадку належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року в частині своєчасної сплати заборгованості відповідно до Графіку платежів, підстави для нарахування підвищеної процентної ставки на рівні 56% річних на прострочену заборгованість за кредитом будуть відсутні. Відповідач також не позбавлена можливості ставити перед кредитором питання щодо зміни розміну відсоткової ставки та внесення відповідних змін до кредитного договору.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог; враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору за дві вимоги немайнового характеру в сумі 1681,60 грн. (840,80 грн. х 2), що підлягають стягненню в дохід держави.

Крім того, АТ «Банк Кредит Дніпро» необхідно компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом міністрів України, понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1261,20 грн. (840,80 грн. х 150%), сплаченого за оскарження позовної вимоги немайнового характеру, у задоволенні якої відмовлено по суті (а.с. 50).

Отже, рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині стягнення з Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на користь держави судового збору в розмірі 2522,40 грн. з розподілом судових витрат у справі.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляну на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення; в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" - задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року в частині визнання недійсним пункту 1.2 кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних; в частині стягнення з Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на користь держави судового збору в розмірі 2522,40 грн. - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про визнання недійсним пункту 1.2 кредитного договору №7412 від 21.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», в частині нарахування на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» () в дохід держави судовий збір в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну) грн. 60 коп.

Акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» () компенсувати за рахунок держави Державною судовою адміністрацією, у порядку встановленому Кабінетом міністрів України, понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді