Справа № 486/164/21
Провадження № 2/486/320/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

учасники справи: позивач АТ КБ «ПриватБанк», відповідач ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідно до підписаної заяви № б/н від 22 травня 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», викладеними на сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 29 грудня 2020 року наявна заборгованість у розмірі 12335,94 гривень, яка складається з: 11062,41 гривень - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту, 1273,53 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 12335,94 гривень та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

В судове засідання відповідач не з`явилась, надала суду заяву із проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає частково, в частині тіла кредиту.

Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 22 травня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, який представляє собою анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказана анкета-заява містить підпис відповідача /а.с. 13, 14, 15-40/.

Протягом дії договору позичальником було отримано дві кредитні картки строк дії останньої до 04/21. За даними кредитними картками встановлено кредитний ліміт 19 травня 2014 року 500 грн., який збільшувався до 5000 грн., а 30 серпня 2018 року кредитний ліміт зменшено на 0,00 грн. /а.с. 11, 12/. Останнє погашення заборгованості відповідачем відбулось 20 листопада 2020 року в сумі 390 грн. /а.с. 10 зв./.

Як вбачається з копії статуту АТ КБ «ПриватБанк» /а.с. 48-49/ згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та Банком кредитний договір.

Відповідно до п. 2.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплати винагороди Банку.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав, а ОСОБА_1 в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї перед банком утворилася заборгованість.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Як видно з розрахунку заборгованості, який складається з трьох частин, /а.с. 5-6, 7-9, 10/ та виписки по рахунку /а.с. 51-60/ відповідач за період дії договору активно користувалась кредитними коштами, зокрема знімала їх та вносила кошти на погашення заборгованості, чим фактично визнавала наявність кредитних відносин між нею та АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки вказаний договір є договором з щомісячною сплатою кредитного платежу, і відповідач належними чином його не виконувала, тобто не сплачувала щомісячний платіж у повному обсязі, то є закономірною наявність заборгованості, в тому числі і по простроченій сумі кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості /а.с. 5-6, 7-9, 10/ заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 29 грудня 2020 року за тілом кредиту складає 11062,41 гривень, в тому числі за простроченим тілом кредиту, з якою суд погоджується.

Стосовно заборгованості за простроченими відсотками, вказаних позивачем в розрахунку заборгованості в сумі 1273,53 гривень, суд приходить до такого.

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до ст. ст. 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У анкеті-заяві позичальника нарахування відсотків не зазначено. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» /а.с. 14/ містить певні умови кредитування, однак вказаний витяг не підписаний відповідачем та не містить підтверджень, що саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки.

Вказаний правовий висновок, викладено в Постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

З огляду на викладене, суд вважає, що доведена заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає: заборгованість за тілом кредиту 11062,41 гривень, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Враховуючи викладене, а також визнання відповідачем ОСОБА_1 позову в частині доведеної судом заборгованості за тілом кредиту 11062,41 гривень, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважаєпозов обґрунтованим, а порушене право позивача на повернення тіла кредиту, в тому числі простроченого тіла кредиту підлягає судовому захисту шляхом часткового задоволення його позову.

Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору 2270 грн., тобто 1135 грн. з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 1135 грн. - з державного бюджету /а.с. 50/.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22 травня 2013 року в розмірі 11062 (одинадцять тисяч шістдесят дві) гривні 41 копійка, з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту 11062 (одинадцять тисяч шістдесят дві) гривні 41 копійка.

В частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1135 (одна тисяча тридцять п`ять) гривень.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (54055, ГУДКСУ у Миколаївській області, пр. Центральний, 141-В, м. Миколаїв) повернути акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк»(вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро поштовий індекс 49094, , р/р НОМЕР_1 , МФО 305299) половинусплаченого судового збору на користь держави (р/р UA0014476, код класифікації доходів бюджету: «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)», отримувач Миколаїв.ГУК/тгмЮжноукраїнськ/22030101, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), код отримувача (ЄДРПОУ) 37992030) за платіжним дорученням №PROM4BGCR9 від 14 січня 2021 року в сумі 1135 (одна тисяча тридцять п`ять) гривень.

Повне найменування позивача: акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро поштовий індекс 49094, , р/р НОМЕР_1 , МФО 305299).

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Южноукраїнськ Миколаївської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова