Справа № 577/3992/20
Провадження № 2/577/102/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Калишенко О.В.

адвоката Волкової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Конотопі за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Конотопської міської ради Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки, надані для обслуговування двоквартирного житлового будинку та господарських будівель,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та за довіреністю в інтересах ОСОБА_2 , просить визнати за кожних із них право власності на земельні ділянки площею по 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 домоволодіння яке належить ОСОБА_2 , та за адресою: АДРЕСА_1 - належного ОСОБА_1 .

На обґрунтування ОСОБА_1 вказала, що вона є власником частини двоквартирного будинку АДРЕСА_2 , а її донька ОСОБА_2 - другої частини цього ж будинку, але з номером АДРЕСА_3 .

Належну їй частину будинку, а також право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою площею 0,10 га, яке не є предметом спору, вона отримала в порядку спадкування після смерті чоловіка. Доньці ? частина цього будинку належить відповідно до договору дарування.

Окрім 0,10 га, належних їй на праві власності в порядку спадкування, яка не є предметом спору, вона ще використовує земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована на території домоволодіння, за яку тривалий час сплачує податок, а тому вважає, що це є підставою для визнання за нею права власності на вказану неприватизовану земельну ділянку розміром 0,10 га.

Аналогічну підставу ОСОБА_1 вказала і на обґрунтування вимог щодо визнання права власності на 0,10 га розташованих на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , належного її донці ОСОБА_2 .

Адвокат Волкова І.І. підтримала наведену правову позицію і просить задовольнити позов.

Представник відповідача Конотопської міської ради у судове засідання не з`явився. У поданому відзиві зазначено, що задоволенню вимог заперечують, оскільки відповідно до ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Отже, законне право на користування або власності на земельну ділянку на підставі квитанції про сплату податку не може виникати (а.с. 56-58).

Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши представлені доказ приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог виходячи із такого.

Сторонами не оспорюється належність позивачам права власності на частки будинку та використання земельних ділянок за зазначеними вище адресами, а також сплата податків за ці земельні ділянки, що, з урахуванням приписів ст.82 ЦПК, не підлягає доказуванню.

За положеннями ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У частині 1 статті 116 ЗК України закріплено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Оскільки спірні земельні ділянки у приватну власність позивачам не передавалися, перебувають у останніх лише у фактичному користуванні, то на них не може бути визнано право власності за рішенням суду.

Також слід погодитись із доводами відповідача викладеними у поданому відзиві про те, що право власності не виникає на підставі обов`язку користувача сплачувати земельний податок.

Керуючись: ст.ст. 328, 392 ЦК України, ст.116 ЗК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Конотопської міської ради Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки, надані для обслуговування двоквартирного житлового будинку та господарських будівель залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Кравченко В. О.