РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021

м.Харків

Справа № 639/7798/20

провадження 2/639/559/21

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Міжиріцької А.В.

учасники справи:

представник позивачів- ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

представник відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просили визнати за кожним право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 , що належить сторонам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.09.2006, виданного Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради за реєсраційним №6-06-278037-ц.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1982 по 2020, мають повнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які зареєстровані у вказаній квартирі.Оскільки відповідач, як зазначає ОСОБА_4 , здійснював систематично психологічне та фізичне насильство, подальше спільне проживання стало неможливим, позивачі вимушені були піти з квартири та проживати окремо від відповідача.Оскільки позивачі виявили бажання реалізувати своє право та розпорядитись своїми частками у спільному майні, а відповідач відмовляється у добровільному порядку укласти нотаріально посвідчений договір про поділ спільного сумісного майна та/або визначити частки кожного із співвласників, спілкування з ним складне через існуючи стосунки, вимушені були звернутись до суду, що є єдиним способом захисту прав на інтересів позивачів.

Відповідач не погоджуючись з позовом , надав відзив на позов, в якому стверджував, що ніколи не вчиняв насилля у сім`ї, не перешкоджав у користуванні квартирою, не заперечував проти укладання та виділення долі кожного у квартирі, навпаки колишня дружина та дочка ОСОБА_5 вимагали від нього подарувати їм належну відповідачу частину квартири, на даний час відсутній предмет спору , а питання про визначення частки майна може бути вирішено шляхом укладення договору у нотаріуса. Доданий до позову договір оренди квартири за іншою адресою вважає фіктивним. Відповідач вказує, що у разі продажу позивачами частини квартири, він може позбутися права власності, тому позов не визнає.

Суд, вислухавши вступне слово і пояснення представника позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , а також відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

ОСОБА_4 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1982, мають повнолітніх дітей ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.10.2020 розірвано шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 27.09.2006, реєстраційний № 6-06-278037-ц спірна трикімнатна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності сторонам- ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

Після укладання шлюбу позивач ОСОБА_10 взяла прізвище чоловіка ОСОБА_12 , ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_13 .

Як вбачається з довідки Реєстру територіальної громади м.Харкова у спірній квартирі зареєстровані сторони, а також неповнолітня дитини ОСОБА_14 , 2014 року народження.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 на теперішній час складні взаємовідносини, що виключають можливість врегулювати виниклі розбіжності щодо поділу нерухомого майна самостійно, зокрема і звернутися до нотаріуса.

Отже, доводи представника відповідача про відсутність спору, закриття провадження у справі,не використання можливості позасудового вирішення питання є необгрунтованими та не відповідають вимогам закону.

За положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідач ОСОБА_2 , визнаючи право власності позивачів на частину квартири, одночасно заперечує проти задоволення позовних вимог та визнання долі кожного із співвласників, тим самим підтверджуючи наявність спору.

Вирішуючи спір, суд виходить із принципу непорушності права власності (стаття 41 Конституції України стаття 321 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК України).

Згідно з вимогами частин першої-третьої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України).

За приписами частини 1 ст. 356 ЦК України власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що приватна власність громадян, як одна із рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом.

Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна (п. 5 Постанови).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що її позовні вимоги пов`язані з неприязними відносинами з відповідачем та ускладенням можливості в повній мірі користуватись своїм майном. У цьому позивачі вбачають порушення своїх прав та посилаються на фактично не проживання в квартирі з червня 2020.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що договір оренди житлового приміщення , наданий позивачами, може бути фіктивним, не укладеним, оскільки цей факт не є предметом доказування та не має правового значення для вирішення спору.

З огляду на викладені обставини суд вважає за можливе визначити розмір часток сторін у праві власності на квартиру рівними.В такому випадку, результатом задоволених позовних вимог є трансформація спільної сумісної власності у спільну часткову з визначенням розміру ідеальних часток .

Звернення до нотаріуса про укладення договору про визначення часток у справі спільної сумісної власності є правом позивачів, а не їх обов`язком та не потребує дотримання досудової умови для звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , визнавши, що ОСОБА_4 належить 1/4 частина, ОСОБА_2 -1/4 частина, ОСОБА_6 -1/4 частина, ОСОБА_5 -1/4 частина вказаної приватизованої квартири.

Припинити право спільної сумісної власностіОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через суд першої інстанції протягом тридцять днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Сторони:

Позивачі - ОСОБА_4 ( ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 , прож. АДРЕСА_3 );

ОСОБА_5 ( ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 , прож. АДРЕСА_3 );

ОСОБА_6 ( ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 11.05.2021.

СУДДЯ -