ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/137/21 Справа № 202/7691/17 Головуючий у першій інстанції: Слюсар Л.П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 , що є правонаступником ОСОБА_2 ,- ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_1 , що є правонаступником ОСОБА_2 , на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , про стягнення боргу за договорами позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем він надав ОСОБА_2 у позику грошові кошти, про що сторонами були складені договір позики від 19 січня 2016 року на суму 26000,00 грн. з терміном повернення до 01 вересня 2016 року; договір позики від 10 лютого 2016 року на суму 54000,00 грн. з терміном повернення до 01 липня 2016 року; договір позики від 10 лютого 2016 року на суму 8700,00 грн. з терміном повернення до 01 липня 2016 року; договір позики від 14 червня 2017 року на суму 9800,00 грн. з терміном повернення 01 жовтня 2017 року. На підтвердження отримання вищевказаних сум ОСОБА_2 були надані позивачу відповідні розписки. Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою про повернення суми боргу, однак останній борг повертати відмовляється, мотивуючи це відсутністю коштів. Станом на 20 листопада 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем складає:

за договором від 19 січня 2016 року з урахуванням 445 днів прострочення: 3 % річних 951,00 грн., сума боргу - 26000,00 грн., сума боргу з інфляцією - 31173,22 грн., інфляційне збільшення боргу - 5173,22 грн., пеня - 8561,47 грн.;

за договором від 10 лютого 2016 року з урахуванням 507 днів прострочення: 3 % річних 2250,00 грн., сума боргу - 54000,00 грн., сума боргу з інфляцією - 64485,60 грн., інфляційне збільшення боргу - 10485,60 грн., пеня - 20707,88 грн.;

за договором від 10 лютого 2016 року з урахуванням 507 днів прострочення: 3 % річних 363,00 грн., сума боргу - 8700,00 грн., сума боргу з інфляцією - 10389,35 грн., інфляційне збільшення боргу - 1689,35 грн., пеня - 3336,25 грн.;

за договором від 14 червня 2017 року з урахуванням 50 днів прострочення: 3 % річних 40 грн., сума боргу - 9800,00 грн., сума боргу з інфляцією - 9917,60 грн., інфляційне збільшення боргу - 117,60 грн., пеня - 348,50 грн.

Тому позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_2 вказану заборгованість за договорами позик в розмірі 152523,77 грн., з яких: 98500,00 грн. - основний борг, 32954,10 грн. - пеня, 3604,00 грн. - 3 % річних, 17465,77 грн. - індекс інфляції та судові витрати.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договорами позик у розмірі 119569,77 грн., з яких сума основного боргу - 98500,00 грн., три відсотки річних - 3604,46 грн., індекс інфляції - 17465,00 грн. В частині заявлених позовних вимог про стягнення пені відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1195,70 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що є правонаступником ОСОБА_2 , задоволено частково. Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , про стягнення боргу за договорами позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договорами позики у розмірі 98500,00 грн., три відсотки річних - 3604,00 грн., інфляційні нарахування - 17465,77 грн., а всього 119569,77 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_4 пені відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 701,23 грн.

ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду із заявою про роз`яснення вказаної вище постанови, обґрунтовуючи її тим, що після ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутнє спадкове майно.Тому заявник просить роз`яснити резолютивну частину постанови Дніпровського апеляційного суду від 22.12.2020 року у справі №202/7691/17 в частині, роз`яснити з якого саме майна правонаступника ОСОБА_2 , яким є ОСОБА_1 , має здійснюватися стягнення боргу за договором позики у розмірі 98500,00 грн, три відсотки річних - 3604,00 грн, інфляційні нарахування - 17465,77 грн., а всього 119569,77 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

В пункті 21 постанови Пленуму Верхового Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року N14 зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК (1618-15 ), в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Перевіривши матеріали справи, ознайомившись з клопотанням позивача про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви щодо роз`яснення зазначеного судового рішення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, про стягнення на свою користь з ОСОБА_2 заборгованості за договорами позик в розмірі 152523,77 грн., з яких: 98500,00 грн. - основний борг, 32954,10 грн. - пеня, 3604,00 грн. - 3 % річних, 17465,77 грн. - індекс інфляції та судові витрати.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договорами позик у розмірі 119569,77 грн., з яких сума основного боргу - 98500,00 грн., три відсотки річних - 3604,46 грн., індекс інфляції - 17465,00 грн. В частині заявлених позовних вимог про стягнення пені відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1195,70 грн.

ОСОБА_2 після ухвалення вказаного вище заочного рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним районним у м.Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 25.04.2019 року (а.с. 110).

06 березня 2020 року ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , звернулась з апеляційною скаргою на вказане заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 з 19.10.2018 року по час смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб на а.с. 113 у томі 1.

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса 07 червня 2019 року звернулась ОСОБА_1 (дружина відповідача), на підставі чого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. заведено спадкову справу №12/2019 до майна ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 108-116, 113 т.1). Відповідно до спадкової справи, заповіт ОСОБА_2 не складався, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк не звертались.

Статтею 55 ЦПК України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах -уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача ОСОБА_2 , до участі у справі було залучено його правонаступника - ОСОБА_1 , яка у передбачений законом шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини.

За положеннями частини 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як зазначено в мотивувальній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року, ОСОБА_1 не представлено суду доказів, що розмір успадкованого нею майна є меншим від розміру заборгованості за вказаними вище договорами. Клопотань про витребування відповідних доказів судом, під час розгляду справи апеляційним судом, ОСОБА_1 заявлено не було, що підтверджується протоколом судового засідання суду другої інстанції.

Резолютивна частина постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року є повністю зрозумілою та чіткою, з викладенням складових та загальної суми грошових коштів, що стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 .

Отже, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 271, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В роз`ясненні постанови Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року представнику ОСОБА_1 , що є правонаступником ОСОБА_2 ,- ОСОБА_3 у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_1 , що є правонаступником ОСОБА_2 , на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , про стягнення боргу за договорами позики - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді