ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3909/21 Справа № 201/6158/20 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Макарова М.О., Демченко Е.Л.

за участю секретаря - Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 з позовом, в якому, враховуючи останні уточнення, просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача щомісячно з 300 грн. на 8 691, 33 грн., з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття, , а також стягнути додаткові витрати на дитин, які викликані хворобою, у розмірі 1 821грн.57коп., стягнути фактично понесені витрати на стоматологічне лікування дитини на суму 6 500 грн., а також стягнути витрати на стоматологічне лікування дитини в майбутньому у розмірі 3 250 грн. /а.с. 2-10, 48-49, 50-56, 62-69/.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, проте, 14 березня 2012 року шлюб між подружжям було розірвано (свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 ). Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з відповідачкою та перебувають на її утриманні.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2009 року у справі №2-1337/2008 з відповідача вирішено стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дітей ОСОБА_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 15 вересня 2008 року /а.с. 12/.

Станом на 25 червня 2020 року ОСОБА_3 вже досяг повноліття, а ОСОБА_4 є неповнолітнім. Відповідачем з лютого 2020 року по травень 2020 року сплачено щомісячно на користь позивачки по 1 000 грн.

Позивачка зазначала, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2009 року, значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку у 2020році. Доходів, які вона отримує (в середньому в розмірі 10 000 грн.), недостатньо для покриття витрат пов`язаних із утриманням та лікуванням неповнолітнього сина, у зв`язку з чим просить змінити розмір аліментів та стягнути додаткові витрати на лікування дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська № 2-1337/2008 від 20 жовтня 2009 року, з твердої грошової суми 300 грн. щомісячно на тверду грошову суму 2 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення аліментів у цьому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вирішено видати виконавчий лист, на підставі даного рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 500 грн. до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_2 , починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вирішено відкликати виконавчий лист по цивільній справі № 2-1337/2008 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ним повноліття в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 15 вересня 2008 року, на користь матері дитини ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини в задоволені відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що викликані хворобою, у розмірі 1 821, 57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати в майбутньому на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3 675 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 фактично понесені витрати на стоматологічне лікування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 6 500 грн.

Стягнуто наперед з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на стоматологічне лікування в майбутньому дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3 250 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с. 86-88/

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог /а.с. 162-171/.

ОСОБА_2 своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України скористалася та подала відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи позов суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано, про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис за № 85 від 18 лютого 2009 року /а.с. 11/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2-1337/2008 від 20 жовтня 2009 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дітей ОСОБА_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 15 вересня 2008року /а.с. 12/.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 виданого Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було змінено прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис №14 від 25 лютого 2020 року /а.с. 14/.

Станом на дату подання позовної заяви, а саме 26 червня 2020 року ОСОБА_3 вже досяг повноліття, а ОСОБА_4 є неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Позивачка на підтвердження розміру її доходів, до матеріалів справи долучила довідку про її заробітну плату за період з квітня 2020 року по вересень 2020 року, яка становить без утримань суму 87 498, 23 грн., а після утримань 70 436, 08 грн., що в середньому на один місяць складає суму 11 739, 35 грн. /а.с.79/.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про зміну розміру аліментів на утримання його неповнолітнього сина з 300 грн. до 2 500 грн. щомісячно. Проте даного висновку суд прийшов без врахування заробітної плати (доходу) відповідача та без врахування його матеріального становища, а тому з таким висновком колегія суддів не може погодитись.

Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що заробітна плата відповідача за період з січня 2020 року по листопад 2020 року становить без утримань суму 70 785, 89 грн., а після утримань 55 202, 01грн., що в середньому на один місяць складає суму 5 018, 36 грн. /а.с. 107/.

Відповідно до частин першої, другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченогочастиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 відповідно до ст.191 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 05лютого 2014 року №6-143цс13.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Таким чином, колегія судів вважає, що відповідач, з урахуванням матеріального стану, має матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 1 500 грн. Такий розмір аліментів апеляційний суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного утримання, розвитку і лікування дитини.

Такий розмір аліментів повністю узгоджується з мінімальним розміром аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Згідно з нормами, встановленими ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет у 2020 році», прожитковий мінімум складає: з 1 січня 2020р. - 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318грн., з 1 грудня 2020р. - 2 395 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів не є справедливим, враховуючи матеріальний стан відповідача, тому рішення в цій частині підлягає зміні, а розмір аліментів зменшенню до 1 500грн щомісячно.

При вирішенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на спільну дитину колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведені норми колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обов`язок відповідача участі у додаткових витратах на спільну дитину. Разом з цим, враховуючи майновий стан відповідача колегія суддів приходить до висновку про часткове компенсування таких витрат.

При визначені розміру компенсації додаткових витра колегія суддів також враховує, що відповідачем у період з лютого 2020 року по травень 2020 року сплачувались аліменти у розмірі 1 000 грн., тоді як на цей період один із синів вже був повнолітнім, тобто аліменти надавалися на утримання ОСОБА_4 в більшому розмірі ніж визначено судом. Тобто, позивачка за їх рахунок мала можливість здійснювати необхідні додаткові витрати на дитину.

Визначаючи понесені позивачем додаткові витрати на дитину, які підлягають відшкодуванню, колегія суддів виходить з того, що розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, які належним чином підтверджено.

Додаткові витрати в майбутньому, які необхідні для оплати навчання програмуванню не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що відповідач надавав згоду на таке навчання. Тому колегія суддів приходить до висновку, що такі витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Також не підлягають стягненню майбутні витрати на стоматологічне лікування, оскільки відповідач заперечує проти визначеної суми та обраною позивачем клініки, тобто між сторонами не досягнуто згоди щодо визначення таких витрат.

Вирішуючи питання щодо витрат, викликаних хворобою дитини та фактично понесений витрат на стоматологічне лікування колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача 1 000 грн. в рахунок їх відшкодування, виходячи з його матеріального стану.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначення розміру аліментів зменшивши їх з 2 500 грн. до 1500 грн. щомісячно, в частині стягнення додаткових витрат на лікування з 1 821, 57 грн. до 1 000 грн. та в частині в частині стягнення фактично понесених витрат на стоматологічне лікування дитини з 6 500 грн. до 1 000 грн. Рішення в частині стягнення додаткових витрат в майбутньому та додаткових витрат на стоматологічне лікування в майбутньому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову в задоволені позовних вимог. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідлно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 165, 18 грн..

керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року в частині визначення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2-1337/2008 від 20 жовтня 2009 року, змінити з 2 500 грн. до 1500 грн. щомісячно.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що викликані хворобою змінити з 1 821, 57 грн. до 1 000 грн.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 фактично понесених витрат на стоматологічне лікування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінити з 6 500 грн. до 1 000 грн.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат в майбутньому та додаткових витрат на стоматологічне лікування в майбутньому - скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат в майбутньому на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3 675 грн. та додаткові витрати на стоматологічне лікування в майбутньому у розмірі 3 250 грн. - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 165, 18 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров