Справа № 159/4023/19
Провадження № 4-с/159/2/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської області

в складі: головуючого судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: заявника ОСОБА_1 ,

особи, чия бездіяльність оскаржується, - державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) - Трофимюка П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа (боржник) - Волинський обласний санаторій матері і дитини «Турія», на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 15.03.21 р. звернувся до суду із вказаною вище скаргою. На обґрунтування своєї скарги зазначив, що 19.07.19 р. Ковельський міськрайсуд Волинської області видав судовий наказ у справі № 159/4 023/19 про стягнення з КП «Волинський обласний санаторій матері і дитини» на його користь сум: зарплати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 23.08.19 р. держвиконавцем Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області (далі В ДВС) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП) з примусового виконання вказаного вище наказу. Тоді ж держвиконавець виніс постанову про передачу виконавчого провадження до відділу виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Волинській області. 01.11.19 р. особою, чия бездіяльність оскаржується, як держвиконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області було прийнято ВП, а у січні 2020 р. у зв`язку із створенням міжрегіональних територіальних органів МЮ України, - винесено ще дві постанови, однією з яких передано, а іншою прийнято ВП до виконання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного МРУ МЮ (м. Львів) (далі - ДВС). Покликаючись на ст. ст. 1, 2, 10, 18, ч. ч. 1, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що з отриманої ним 11.03.21 р. інформації про ВП, вбачається, що із серпня 2019 р. держвиконавець ніяких дій щодо виявлення майна боржника та звернення стягнення на нього; щодо реального виконання виконавчого документа не вчинив; наявність у боржника коштів на рахунках та майна не перевірив; не вчинив інших, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій. Оскаржувана бездіяльність порушує його як стягувача права щодо реального виконання судового рішення. Просить скаргу задовольнити та визнати бездіяльність держвиконавця, що полягає у невжитті передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання судового рішення, а саме: у непроведенні перевірки щодо майнового стану боржника і невчиненні дій, спрямованих на звернення стягнення на майно боржника, неправомірною; зобов`язати держвиконавця усунути порушення шляхом проведення перевірки майнового стану боржника та звернення стягнення на майно боржника.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав з підстав, наведених у скарзі та суду пояснив, що йому відомо, що у боржника є т/з, однак, держвиконавець ніяких дій щодо звернення стягнення на це майно не вживає.

Особа, чия бездільність оскаржується, у судовому засіданні скаргу не визнала та суду пояснила, що ВП по виконанню того судового наказу, що виданий за заявою заявника, дійсно, було у його як держвиконавця переведенні як окреме виконавче провадження, та є у його ж переведенні на даний час у складі зведеного виконавчого провадження. Оскільки у системі виконавчої служби стався технічний збій, то у свій час раніше це ВП не було приєднане у зведене ВП. У існуючому і до 12.03.21 р. зведеному ВП ним належно з`ясовувались та перевірялись відомості про майно та рахунки боржника тощо. Оскільки ВП вже є у складі зведеного виконавчого провадження, то вся здобута попередньо інформація про майно та рахунки боржника зведеного ВП стосується та використовується і при виконанні судового наказу, виданого щодо вимог заявника. Однак з огляду на те, що у зведеному виконавчому провадженні, що є у його переведенні, ним провадиться виконання і інших судових рішень, що ухвалені судами за правилами різних юрисдикцій, зокрема, судові рішення господарського суду щодо цього ж боржника, то просить провадження у справі закрити, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Попередньо держвиконавцем 24.03.21 р. подано до суду також письмове пояснення (клопотання) щодо скарги, де він зазначив, що судовий наказ, що виданий за заявою заявника, є у його провадженні і приєднаний до зведеного виконавчого провадження, боржником у якому є КП «Волинський обласний санаторій матері і дитини». Зведене ВП містить ряд дій держвиконавця по виконанню виконавчих документів, що полягають у з"ясуванні даних про майно та наявність коштів на рахунках боржника, інших дій, спрямрваних на виконання виконавчих документів, що, зазначає, видані на підставі судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Покликаючись на ст. 287 КАС України, судову практику, просить у задоволенні скарги заявника відмовити та провадження у справі закрити.

Суд, заслухавши пояснення заявника та особи, чия бездіяльність оскаржується, вивчивши матеріали справи, оглянувши окремі матеріали зведеного ВП № за АСВП 58333392 про стягнення грошових коштів із боржника, наданого у розпорядження суду для огляду особою, чия бездіяльність оскаржується; проаналізувавши доводи учасників судового засідання, думку заявника, який заперечує проти клопотання держвиконавця про закриття провадження у справі з підстави, зазначеної держвиконавцем, приходить до висновку, що провадження у справі підлягає до закриття з таких підстав.

У відповідності до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як слідує із положень ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Заявник зазначає, що про оскаржувану ним бездіяльність держвиконавця він дізнався, отримавши 11.03.21 р. інформацію про ВП по виконанню судового наказу, виданого за його заявою.

Скарга подана до суду 12.03.21 р..

Однак вже на дату подачі скарги до суду, як це слідує із копії постанови держвиконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П.В. від 12.03.21 р., ВП, що відкрите по виконанню судового наказу, виданого за заявою заявника, приєднане до зведеного виконавчого провадження, що є у провадженні цього ж відділу.

А як вбачається із копії облікової картки на зведене ВП № 58333392 про стягнення грошових коштів із боржника, у ньому міститься 34 різних виконавчих документів, виданих на виконання судових рішень, у т. ч. судові накази Ковельського міськрайсуду Волинської області, виконавчі листи, видані Ковельським міськрайсудом Волинської області у різних цивільних справах; накази Господарського суду Волинської області, виконавчий лист, виданий Господарським судом Волинської області, тобто, виконуються судові рішення, ухвалені судами за правилами різних юрисдикцій.

Аналіз правових норм, передбачених ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог ст. ст. 447, 448 ЦПК України та ст. 339, 340 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності держвиконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства, відповідно.

Разом з тим ні в ЦПК України, ні в ГПК України не урегульовано порядку розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судових рішень при вчиненні таких у зведеному виконавчому провадженні.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон України «Про виконавче провадження».

За правилами цього закону передбачено особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється в рамках зведеного виконавчого провадження.

Однак Закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності держвиконавця чи іншої посадової особи органу ДВС під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Водночас ст. 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, учасники виконавчого провадження (крім держиконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Ч. 5 цієї статті передбачене загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності держвиконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки стягувач оскаржує дії державного виконавця під час виконання ним з 12.03.21 р. зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. У такому випадку потрібно застосовувати ч. 1 ст. 287 КАС України і вказані справи належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому суд не вбачає підстави для відмови у задоволенні скарги, на чому настоює держвиконавець у своєму письмовому поясненні (клопотанні), однак, вважає, що провадження у справі слід закрити з підстав, про які зазначає держвиконавець.

З огляду на положення ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд роз`яснює заявникові, що його скарга належить до юрисдикції Волинського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 447 451, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256 ЦПК УкраїниЦПК України, суд

у х в а л и в:

Провадження у справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст ухвали суду складено 12.05.21 р..