Справа № 357/2949/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізова А. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення з-під арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявні відомості про реєстрацію обтяження за №10151918 на невизначене майно, підстава обтяження постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту ВП №20711649, 09.08.2010 року, міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції та обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за №12492390 від 14.05.2012 року, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №32305748 від 14.05.2012 року, МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ. Позивач зазначає, що з приводу зняття арешту звернувся до відділу ДВС, однак звернення залишилось без задоволення. Одночасно державним виконавцем повідомлено, що на виконанні в Білоцерківському МВ ДВС перебувало виконавче провадження №32305748 з примусового виконання виконавчого листа №2-5020 від 01.02.2012 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 463 959,82 грн. Позивач зазначає, що арешт на його майно порушує його права щодо вільного володіння, користування та розпорядження своєю власністю. У зв`язку з наведеним, просив суд скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, за №10151918 від 17.08.2010 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, об`єкт обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 20711649 від 09.08.2010 року, МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ та скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за №12492390 від 14.05.2012 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, об`єкт обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №32305748 від 14.05.2012 року, МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ.

Ухвалою суду від 19.03.2021 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2020 року, виданого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Юрченко І.О., зареєстрованого в реєстрі за №2-492 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №225932024 від 29.09.2020 року, сформованої ОСОБА_3 /а.с. 7-10, 11/

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №225932024 від 29.09.2020 року, сформованої Бондар В.В., реєстратором Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 17.08.2010 року за №10151918, внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, на невизначене, все нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту ВП №20711649 від 09.08.2010 року, обтяжувач Міський відділ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.

Відповідно до вищевказаної інформаційної довідки, 14.05.2012 року реєстратором Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за №12492390 зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на невизначене, все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №32305748 від 14.05.2012 року, обтяжувач Міський відділ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Сівак В.О.

Листом начальника Білоцерківського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Соколовського О. повідомлено, що з 19.04.2012 року по 26.10.2012 року на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №32305748 з примусового виконання виконавчого листа №2-5020 від 01.02.2012 року Жовстневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 463 959,82 грн. Зазначене виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку із відсутністю у боржника майна).

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально - правову вимогу до відповідача (порушника права позивача).

Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально - правову вимогу позивача.

Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з майна.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон про виконавче провадження).

Як зазначалось вище, стягувачем у виконавчому провадженні ВП № 32305748 (особою в інтересах якої накладено арешт на майно) є ПАТ КБ «ПриватБанк», боржником у вказаником у виконавчому провадженні є, відповідно, ОСОБА_1 . Позивач свою матеріально - правову вимогу про звільнення майна з - під арешту пред`явив до органу, який, в силу закону, здійснює примусове виконання рішення суду, та який, за встановлених обставин, не може проігнорувати відомості, які наведено у виконавчому листі, і за наведених обставин відповідачем у справі бути не може.

Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Позаяк, позивачем відповідного клопотання заявлено не було.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16-ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача».

Таким чином, визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391, ЦК України; ст.ст. 12, 13, 51, 141, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель