Провадження №2/523/280/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Нестеренко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНСГРУП», третя особа: Акціонерний комерційний інноваційний банк «УКРСИББАНК», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення кредитних зобов`язань, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНСГРУП», третя особа: Акціонерний комерційний інноваційний банк «УКРСИББАНК», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення кредитних зобов`язань. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 19.11.2007 року між нею та АКІБ «УКРСИББАНК» були укладені кредитні договори: № 0 та № 0, згідно з якими позивач отримала грошові кошти у вигляді кредитної лінії, а також було укладено іпотечний договір, за умовами якого, в забезпечення кредитних зобов`язань кредитору передається квартира АДРЕСА_1 . В подальшому, позивач дізналась, що її квартира 28.10.2019 року згідно з номером запису про право власності: 33926608 зареєстрована за товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНСГРУП». Позивач вважає, що передача боргових зобов`язань відбулась з порушенням її прав, виконавче провадження щодо стягнення боргу взагалі не відкривалось, а тому вона змушена звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам надіслано ухвалу суду, відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву, третій особі пояснення щодо позовних вимог.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2019 року заяву представника позивача адвоката Верхоли І.О., про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.32-32).

Не погоджуючись з позовними вимогами представником третьої особи АТ «УКРСИББАНК» Бойко А.В., (23.12.2029 року вх. № 36136) подано письмові пояснення на позовну заяву, згідно яких представник зазначає, що позовні вимоги третя особа вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з цим просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.36-39).

Не погоджуючись з позовною заявою представник відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНСГРУП» (11.01.2020 року вх. № 484) подав відзив на позовну заяву, в обгрунтування власної позиції представник відповідача зазначає, що позовні вимоги не ґрунтуються за законі, позивачем не вірно здійснено тлумачення норм права, зокрема щодо строків припинення зобов`язання, у зв`язку з цим просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 48-54).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.01.2020 року клопотання представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНСГРУП» про витребування пояснень залишено без задоволення (а.с.95).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2020 року підготовче провадження по цивільній справі закрито, призначено розгляд справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.102).

З клопотання про приєднання до матеріалів справи копії договору про надання споживчого кредиту (09.02.2021 року вх. № 3132) звернулась представник відповідача директор з правових питань ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» Алексашкіна С.В. (а.с.133-156).

В останнє судове засідання позивач ОСОБА_1 , та представник позивача адвокат Верхола Ігор Олегович не з`явились, при цьому, адвокат позивача звернувся із заявою про слухання справи за його відсутності в якій просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Крім іншого, в заяві зазначено, що адвокат просить суд задовольнити заяву про витребування доказів (а.с.165).

Однак, суд звертає увагу, що від позивача або адвоката позивача клопотань про витребування будь-яких доказів не надходило, крім іншого, ухвалою суду від 04.03.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, а відтак клопотань, які б залишились не вирішені матеріали справи не містять.

Представник відповідача ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» Алексашкіна Світлана Василівна, також звернулась до суду із клопотанням про слухання справи за її відсутності в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.166).

Представник третьої особи Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» Прокоф`єва Лариса Володимирівна, також звернулась до суду з клопотанням про слухання справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує раніше подані письмові пояснення (а.с.162).

Відповідач - Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозова Ольга Станіславівна, до суду не з`явилась, судом вживались заходи щодо її належного та своєчасного сповіщення про час та місце розгляду справи. Заяв від відповідача про розгляд справи за її відсутності, відкладення слухання справи або відзиву до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомила що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем, відповідачем та третьою особою письмові докази на підтвердження та спростування обставин справи в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню враховуючи таке.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.11.2007 року ОСОБА_2 діюча від імені та за дорученням ОСОБА_3 , продала а ОСОБА_1 , купила квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. (а.с.10).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18617214 від 23.04.2008 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 номер запису: 19 в книзі 675пр-175 (а.с.17).

Матеріалами справи встановлено, згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.11.2007 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , Банк надав позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі: 82 850 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором (а.с.135-140).

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником свої зобов`язань за цим Договором, відшкодування заборгованості перед Банком за цим Договором проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта (у разі їх наявності), чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним Договором та/або активи (кошти і майно) Позичальника на вибір Банку (а.с.138).

Із матеріалів справи вбачається, що 03.07.2007 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.11.2007 (а.с.156).

Згідно Додатку № 2 (Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту) позичальник мала вносить платежі за договором кредиту починаючи з 12.2007 року по 11.2028 рік (а.с.141-149).

В забезпечення виконання грошових зобов`язань по кредитному Договору № 0 від 19.11.2007 року між ОСОБА_1 Іпотекодавцем та АКІБ «УкрСиббанк» - Іпотекодержателем 19.11.2007 року укладено Договір іпотеки нерухомого майна, згідно якого позивач передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Згідно п.5.1. Договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Так, відповідно до п.5.2.1. передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (а.с.12-13).

У позові про визнанні протиправним та скасування запису про реєстрацію та визнання кредитного зобов`язання припиненим позивач посилається на те, що передача боргового зобов`язання АКІБ «УкрСиббанк» ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» є незаконною, оскільки на час передачі права вимоги минуло понад 10 років, а відтак Кредитор не мав права здійснювати передачу боргу, оскільки сам втратив право вимоги до позичальника, а тому підлягає скасуванню рішення реєстратора про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно яким змінений власник квартири.

Судом досліджено виписку з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договорами від 08.12.2011 року згідно якого ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта-Банк» уклали договір за умовами якого ПАТ «Дельта-Банк» отримав право вимоги за кредитами первісного Кредитора (а.с.40).

Відповідно до Акту приймання-передачі від 19.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) а ПАТ «Дельта-Банк» прийняв Права вимоги за кредитами, зокрема, за кредитом № 0 від 19.11.2007 року укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (а.с.41-43).

Згідно письмових поясненнь представника третьої особи АТ «УКРСИББАНК» представником зазначено, що термін повернення грошового зобов`язання ОСОБА_1 , відповідно до Договору визначений до 17.11.2028 року, в забезпечення виконання умов договору між позичальником та Банком було укладено Договір іпотеки. Представник зазначає, що твердження позивача з приводу втрати Банком права вимоги до позичальника є помилковим, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором Банк такого права не втратив, що підтверджується розрахунком по кредитному договору. Представник зазначає, що Банк дійсно втратив таке право вимоги, однак не з підстав пропуску строку, а з підстав продажу такого права ПАТ «Дельта-Банку», що відбулось 08.12.2011 року. Представник також, вказує, що у зв`язку з відступленням прав вимоги кредитні відносини за Кредитним договором не припиняються, а відповідно до ст. 514 ЦК України до Нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а підставі викладено представником зазначено, що позивач припустилась помилки щодо відсутності права у первісного кредитора як вимоги так права не передачу боргу за кредитним договором (а.с.36-39).

Згідно відзиву на позов, поданого ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» представник зазначає наступне. Відповідно до електронного аукціону з продажу кредитного портфелю активів ПАТ «Дельта-Банк» переможцем було визнано ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП». В подальшому між ПАТ ««Дельта-Банк» та ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1514/К посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. і зареєстрований у реєстрі під № 1126, відповідно до якого ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» набуло всі права вимоги до боржників за кредитними договорами, договорами поруки та договорами забезпечення (іпотеки), в тому числі й до ОСОБА_1 .

Представник відповідача зазначає, що у зв`язку з невиконання боржником боргових зобов`язань за кредитним договором № 0 від 19.11.2007 року ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» було направлено Вимогу № 218/0819 про усунення порушення основного зобов`язання в порядку Закону України «Про іпотеку» в якій було запропоновано протягом 30-ти днів з моменту отримання письмової вимоги виконати боргові зобов`язання, а саме: сплати кошти у розмірі: 5 184 997 01 гривень. Представник вказує, що дану вимогу було направлено 09.08.2019 року, яку отримано боржником позивачем у справі 14.08.2019 року. У зв`язку з невиконанням вимоги щодо усунення порушень зобов`язань за кредитом, ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» задовольнило свої вимоги за рахунок іпотечного майна, а саме: 28.10.2019 року зареєструвало право власності на іпотечне нерухоме майно.

Щодо припинення зобов`язання у зв`язку з відсутністю відкритого виконавчого провадження та вимог про повернення боргу, представник зазначає, що відсутність відкрито виконавчого провадження не є підставою для припинення зобов`язання за кредитним договором, оскільки строк повернення грошових коштів згідно Договору встановлений до 19.11.2028 року. Також, представником зазначено, що сплив позовної давності як підстави для припинення зобов`язання за нормами глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають, крім іншого, Законом передбачені підстави для припинення іпотеки, згідно якого іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання, а оскільки позивач умови договору не виконала, доказів на підтвердження відсутності боргу за основним зобов`язанням не надала, відсутні підстави задоволення позовних вимог (а.с.48-53).

Відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-04-05-000011-b власник активів (майна) ПАТ «Дельта-Банк». Найменування активів (майна) лоту (склад лоту); кредитний портфель, що складається з прав вимоги за 61 кредитним договором, що забезпечений іпотеками та 1 кредитним договором, що забезпечений фінансовою порукою. Переможець: учасник ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» (а.с.59).

В подальшому, відповідно до Договору № 1514/К про відступлення прав вимоги від 13.06.2019 року ПАТ «Дельта-Банк» відступило а Новий кредитор ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» набуло право вимоги Банку до позичальників та/або застоводавців (іпотекодержателів) та/або поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього Договору (а.с.60-61).

Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору № 1514/К про відступлення прав вимоги від 13.06.2019 року, кредитний договір № 0 від 19.11.2007 (дата укладення: 19.11.2007 року, дата закінчення: 19.11.2028 року), іпотечний договір б/н від 19.11.2007 року (предмет: квартира АДРЕСА_1 , загальна площа: 64, 7 кв.м, житлова: 38, 4кв.м.), договір поруки № 0 від 19.11.2007, перейшли до ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» (а.с.62-63).

На підтвердження сплати грошових коштів за умовами електронного аукціону судом досліджено платіжні доручення згідно яких ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» сплатило АТ «Дельта-Банк» 3 181 369, 16 грн., 4 728 970, 00 грн., та 1 730 030, 00 грн. (а.с.64-66).

Також, судом досліджено лист повідомлення про зміну Кредитора (а.с.67) та лист вимогу про усунення порушення основного зобов`язання в порядку ЗУ «Про іпотеку» від 05.07.2019 року вих. № 218/0819 з зазначенням реквізитів оплати боргу за кредитом.

На підтвердження направлення та отримання позичальником листа досліджено квитанцію № 277 від 09.08.2019 року, дублікат рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за № 277, згідно якого ОСОБА_1 , отримала повідомлення 14.08.2019 року (а.с.71,72).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки індексний номер витягу № 170632090 від 14.06.2019 року. Відомості про основне зобов`язання: строк виконання основного зобов`язання: 19.11.2028 рік, розмір зобов`язання:82 850 доларів США, за умовами споживчого кредиту від 19.11.2007 року. Іпотекодавець: ОСОБА_1 . Іпотекодержатель: ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП». Згідно Витягу індексний номер витягу №186916318 від 30.10.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, дата державної реєстрації: 28.10.2019 року, підстава виникнення: Договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 1514/К виданий 30.06.2019 року, підстава внесення: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), форма власності: приватна, Власник: ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» (а.с.74-75).

Таким чином, з досліджених судом документів, вбачається, що ТОВ «ФК «УКРФІНАНСГРУП» набуло право власності на квартиру шляхом задоволення вимог в рахунок звернення стягнення на іпотеку, у зв`язку з невиконанням боржником основного зобов`язання, та, як було встановлено матеріалами справи таке звернення відбулось 28.10.2019 року, тобто, за спливом 14 днів з дня отримання боржником вимоги про усунення порушення за основним зобов`язанням, а саме: 14.08.2019 року.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Тобто іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання.

У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина 1 статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Так, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Так, однією із підстав припинення договору іпотеки є набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Також, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.

Однак, матеріалами справи не встановлено факту виконання основного зобов`язання, позивачем не надано суду доказів виконання такого, що згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» є однією з підстав припинення іпотеки.

При розгляді справи судом враховані правові висновки Верховного суду зазначені в Постановах від 21.03.2018 № 760/14438/15-ц; 23.05.2018 № 916/5073/15; 29.05.2018 № 369/238/15-ц; 07.11.2018 № 520/6819/14-ц: де зазначено, що згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Судом, встановлено, що позивач вимоги за основним зобов`язанням не виконала, а лише посилання на відсутність виконавчих проваджень та позовів про стягнення заборгованості по кредиту не може бути підставою задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють з підставами для припинення права іпотеки. Однак при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним.

У зв`язку з наведеним, суд не бере до уваги посилання позивача на відсутність правових підстав здійснення відступлення прав вимоги, оскільки у матеріалах справи відсутні докази виконання основного зобов`язання належним чином, договір про надання споживчого кредиту укладений між сторонами 19.11.2007 року, строк дії договору встановлено до 19.11.2028 року, доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до п. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підстави для відмови в державній реєстрації прав: 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Аналіз вищенаведених правових норм та встановлених обставин вище дає підстави для висновку про те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з цим, іпотека є забезпеченням виконання основного зобов`язання, яка припиняється, зокрема у разі припинення основного зобов`язання. Однак, Позивачем не надано доказів на підтвердження факту повного погашення ним основних зобов`язань перед кредитором, не надано інших письмових документів, які б містили відомості про сплату коштів, в рахунок погашення кредиту.

У зв`язку з наведеним у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, оскільки матеріалами справи не встановлено порушення проведення процедури реєстрації права власності.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до положень ч.ч. 1,3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, судові витрати понесені позивачем до відшкодування також не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 526, 575, 599 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 76-81, 89, 158, 212, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про іпотеку», -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНСГРУП», третя особа: Акціонерний комерційний інноваційний банк «УКРСИББАНК», про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення кредитних зобов`язань залишити без задоволення.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2019 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 101, яка зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» - скасувати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16.04.2021р.

Суддя: