УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

Справа № 684/150/21

Провадження № 2-н/684/22/2021

26 квітня 2021 року смт. Стара Синява

Суддя Старосинявського районного суду Хмельницької області Галиш І.Б., розглянувши заяву представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» Височенко Н.М. про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в:

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулася до суду з зазначеною вище заявою та просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 2488,44 грн. та судового збору в сумі 227,00 грн.

Заяву мотивує тим, що боржник за договором про надання послуг водопостачання та водовідведення від 25.03.2020 року №203782/20200325/С2 є споживачем послуг з особовим рахунком № НОМЕР_1 . Станом на 01 квітня 2021 року у боржника наявна заборгованість за послуги в сумі 2488,44 грн.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, доходжу висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити зважаючи на таке.

Відповідно ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу визначені приписами ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених ч. 2 - 3 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України вимоги, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За таких обставин, виключна підсудність застосовується до тих заявлених вимог, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При цьому, виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 №3 перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до вимог з приводу нерухомого майна, стосуються вимог пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Матеріали справи свідчать, про те, що заявленою вимогою у даній справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово комунальних послуг, а саме водопостачання та водовідведення, квартири АДРЕСА_1 . Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, вимога про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові ВС від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17.

Згідно до ч. 6ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, за правилами виключної підсудності, передбаченими ст. 30 ЦПК України, розгляд даної заяви територіально не підсудний Старосинявському районному суду Хмельницької області. Дотримання правил підсудності розгляду справи є однією з складових законності судового рішення. Розгляд справ з порушенням правил підсудності є грубим порушенням процесуального закону і підставою для скасування судового рішення.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що зміст заяви про видачу судового наказу є суперечливим, зокрема, у мотивувальній частині заяви про видачу судового наказу йдеться про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2488,44 грн., однак у прохальній частині заяви про видачу судового наказу заявник просить суд стягнути з іншої особи - ОСОБА_2 борг в сумі 2488,44 грн., що є порушенням вимог ч.2 ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд вважає, що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, слід відмовити у видачі судового наказу.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України заявнику слід роз`яснити, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 165 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Копію ухвали для відома надіслати представнику заявника.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Старосинявський районний суд Хмельницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя І.Б.Галиш