Номер провадження 2-н/298/17/21
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

05 травня 2021 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали заяви комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 6683 гривні 77 копійок.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 січня 2021 року вищезазначену заяву та додані до неї матеріали направлено до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Приписами ст. 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Вивчивши заяву комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" та додані до неї матеріали, перевіривши результати отриманої судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника ОСОБА_1 , суддя приходить висновку, що наявні обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, за яких у видачі судового наказу має бути відмовлено.

Так, наказне провадження - це особливий вид цивільного процесу, спрямований на вирішення безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості, що визначено п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Положення статті 163 ЦПК України містять вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, недодержання яких, як передбачено ч. 1 ст. 165 ЦПК України, є безумовною підставою для відмови у видачі судового наказу.

Як визначено п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

До заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

З оглянутих матеріалів, які додані до заяви про видачу судового наказу, встановлено, що заявник дану вимогу закону не виконав, до заяви не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості з ОСОБА_1 .

Зі змісту заяви слідує, що між заявником та боржником не укладено договір про надання житлово-комунальних послуг і відсутні будь - які інші відомості про те, що сторони перебувають в договірних відносинах.

Суддя вважає, що відсутність такого договору зумовлює неможливість видачі судового наказу, оскільки у зобов`язальних правовідносинах саме наявність договору вказує на безспірність заборгованості.

Окрім того, підставою для відмови у видачі судового наказу за даною заявою також є недоведеність заявником факту приєднання споживача до умов договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Доводи заявника про те, що договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення є публічним договором приєднання, який не потребує підписання з кожним споживачем, то такі, на переконання судді, не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів приєднання ОСОБА_1 до вказаного договору не надано, як і не підтверджено документально факт оприлюднення Типового договору про надання послуг з водопостачання і водовідведення постачальником, про що міститься посилання в заяві.

З огляду на зазначене, покликання заявника на те, що фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов договору є дії останнього щодо не заявлення ні в письмовому, ні в усному порядку про відмову від отримання послуг, а також надання відповідних послуг постачальником, не заслуговують на увагу.

На переконання судді, вищенаведені обставини унеможливлюють розгляд даної справи в порядку наказного провадження та є підставою для відмови у видачі судового наказу згідно ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Не надано заявником і доказів того, що власником квартири АДРЕСА_1 , яка за змістом заяви є об"єктом централізованого водопостачання та водовідведення, є саме боржник по справі.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, у відповідності до положень пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України, суддя доходить висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу в цій справі.

Разом з тим, з метою недопущення порушення права заявника на судовий захист, шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості та судовий розгляд такої вимоги, заявнику слід роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом (розділ ІІ Наказне провадження), після усунення її недоліків.

Також, відповідно до частини другої статті 164 ЦПК України заявнику слід роз`яснити, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165-167 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити комунальному підприємству "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Закарпатського апеляційного суду або через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Зизич