Провадження № 2/686/821/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
26 лютого 2021 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області
в складі: головуючого судді Приступи Д.І.,
при секретарі Медвідь М.В.,
02.10.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Хмельницького професійного ліцею електроніки в особі його органу приватизації, в якому просять зобов`язати відповідача приватизуватиквартиру АДРЕСА_2 у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», мотивуючи тим, що відповідно до дозволу Міністерства освіти і науки України від 18.01.2006 р. № 1/II-194 та на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 26.10.2006 р. № 792 частину другого поверху гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , в якій знаходилось виділене позивачам житло, було у встановленому порядку реконструйовано під житлові квартири, що підтверджується Свідоцтвом № 497 від 03.09.2009 р. про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.
Відповідно до вищевказаних документів, а також з дозволу адміністрації та профкому Хмельницького професійного ліцею електроніки (протокол спільного засідання № 19 від 14.03.2008 р.) ОСОБА_3 переобладнав за власні кошти свою житлову площу, на якій він проживав разом з сім`єю,під квартиру, якому після завершення реконструкції було видано 23.09.2010 р.на сім`ю із трьох чоловік ордер на квартиру АДРЕСА_2 . За вказаною адресою у встановленому порядку були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер так і не реалізувавши своє право на приватизацію житла.
У вищевказаній квартирі на сьогодні проживають і зареєстровані ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , належним чином сплачуючи комунальні послуги.
Реалізовуючи своє право на приватизацію житла, позивачі звернулися з відповідною заявою до керівника органу приватизації Хмельницького професійного ліцею електроніки Роскваса А.І., який одночасно обіймає посаду директора ліцею, на балансі якого перебуває гуртожиток по АДРЕСА_3 . Однак, листом № 272 від 18.09.2020 року останній відмовив позивачам в наданні дозволу на приватизацію житла, посилаючись при цьому на відсутність у нього, як директора ліцею, права розпоряджатись майном навчального закладу, тобто надавати дозвіл на відчуження (передачу у приватну власність).
Позивачі вважають відмову в приватизації житла незаконною та просять зобов`язати відповідача здійснити дії щодо приватизації ними квартири АДРЕСА_2 у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, але подав до суду відзив на позов в якому зазначив, що повністю покладається на рішення суду та просить проводити розгляд справи без його участі.
Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що листом Міністерства освіти і науки України від 18.01.2006 р. № 1/II-194 на звернення Управління освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації від 26.05.2006 р. № 04-23/257 було погоджено перепланування частини гуртожитку (м. Хмельницького професійного ліцею електроніки за адресою: АДРЕСА_3 під житлові квартири для працівників навчального закладу, управління освіти і науки та науково-методичного центру, а рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 26.10.2006 р. № 792 надано дозвіл на реконструкцію частини другого поверху гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , під житлові квартири Хмельницькому професійному ліцею електроніки.
На підставі вказаного дозволу Міністерства освіти і науки України та рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради частина другого поверху вказаного гуртожитку, в якій знаходилась виділена сім`ї позивачівжитлова площа, була у встановленому порядку реконструйована під житлові квартири, що підтверджується Свідоцтвом № 497 від 03.09.2009 р. про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.
Після завершення вищевказаної реконструкції ОСОБА_3 на сім`ю із трьох чоловік (чоловік ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_1 , донька ОСОБА_2 ), було видано 23.09.2010 року ордер на квартиру АДРЕСА_2 . За вказаною адресою у встановленому законом порядку були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ..
Відповідно до свідоцтва про смерть від 10.07.2020 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Листом № 272 від 18.09.20 року директора Хмельницького професійного ліцею електроніки Роскваса А.І., який одночасно є керівником органу приватизації Хмельницького професійного ліцею електроніки, ОСОБА_1 на її заяву про приватизацію квартири АДРЕСА_2 повідомлено, що згідно контракту (п. 2.4.3), який укладено з ним, як директором навчального закладу, він не має права розпоряжатись майном навчального закладу, тобто давати дозвіл на відчуження.
Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набуваєтьсяв порядку, визначеному законом.
Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені в Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду», який прийнято 19 червня 1992 р. за № 2482-Х11. Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2 ст.2 цього Закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків памяток садово - паркового мистецтва, історикокультурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.
Згідно з п.5 ст.5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку, або з частковою доплатою один раз.
Матеріали справи підтверджують, що позивачі участі у приватизації державного житлового фонду не брали, житло знаходиться на балансі відповідача.
Згідно з п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правовихактів, наказом Міністра з питаньжитлово-комунального гогосподарства України № 396 від 16 грудня 2009 року затверджено «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієїпроцедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.
Відповідно до зазначеної процедури приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захистуцивільних прав та інтересівможуть бути в тому числі і визнання права та примусове виконання обов`язку в натурі.
Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Судом встановлено, що передача квартир, що знаходяться в гуртожитку по АДРЕСА_3 , у власність громадян здійснювалась на підставі подання громадянами письмової заяви на ім`я керівника органу приватизації та розпорядження Хмельницького професійного ліцею електроніки за підписом директора ліцею.
Позивачі звернулись до органу приватизації Хмельницького професійного ліцею електроніки Роскваса А.І., який одночасно обіймає посаду директора Хмельницького професійного ліцею електроніки, в реалізації законного права позивачів приватизувати належну їм квартиру АДРЕСА_2 , а саме на орган приватизації, як на уповноважений на це орган, створений у державній установі - Хмельницькому професійному ліцеї електроніки, керівником якого одночасно є директор ліцею, законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року покладено обов`язок щодо здійснення приватизації державного житлового фонду, що знаходиться у повному господарському віданні (оперативному управлінні) цього навчального закладу. Тому твердження відповідача про відсутність у нього повноважень є необгрунтованими.
Отже, аналізуючи надані суду докази та, за відсутності будь-яких обґрунтованих заперечень сторони відповідача, суд вважає, що відмова органу приватизації Хмельницького професійного ліцею електроніки, керівником якого одночасно є директор вказаного закладу, порушує житлові та майнові права позивачів, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання органу приватизації Хмельницького професійного ліцею електроніки провести приватизацію даної квартири обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.316, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 240, ч. 8 ст. 259, 263, 264, 265, 266, 267, ч. 6, 7 ст. 268, ч. 1, 2 ст. 273, ст. 280, ч. 2 ст. 281, ст. 282, ч. 2, 3 ст. 288, ст. 289; ч. 1 ст. 352 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд,-
Зобов`язати орган приватизації Хмельницького професійного ліцею електроніки провести приватизацію квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано та закінчення строку для подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Д.І. Приступа