Справа № 594/236/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Зушман Г. І.

з участю секретаря Шимків Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що відповідно до рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2019 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період їхнього навчання у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича, тобто до 30 червня 2021 року, в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень, щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 19 вересня 2019 року. На підставі вищевказаного рішення суду Борщівським районним судом Тернопільської області 22 січня 2020 року та 11 лютого 2020 року видані виконавчі листи, однак відповідач, починаючи з жовтня 2019 року сплачував неповну суму призначених аліментів та допустив заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01 січня становить по 8687 грн за кожним виконавчим провадженням, а тому за її розрахунком сума пені склала 15930 грн. Зважаючи на те, що згідно ч.1 ст.196 СК України сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментах на утримання дитини, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку(пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 листопада 2019 року по 01 січня 2021 року у розмірі 8687 грн, що становить 100% заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 січня 2021 року.

12 березня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якій позову не визнав та просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що згідно рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2019 року з нього стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожного до 20 червня 2021 року, тобто на період їхнього навчання у вищому навчальному закладі. Він працює електрослюсарем у ТзОВ «Поділля-Агроінвест» і йому щомісяця нараховувалась заробітна плата і за 2019 рік він фактично отримував в середньому 3500 грн., в той же час за рішенням суду він повинен був сплачувати 4 000 грн. в місяць. Відтак, у нього не було доходу, з якого він би міг сплачувати визначену судом суму, а тому у нього і виникла заборгованість, проте не через його навмисні винні дії. Відповідно до довідки про заробітну плату за 2020 рік по липень вказаного року він фактично отримував 3864 грн., а з серпня по грудень отримував по 4266 грн., тому аліменти сплачував відповідно по 3000 грн. в місяць, а потім по 3500 грн. в місяць. Не міг всю заробітну плату віддавати, так як вимушений був залишати собі незначні кошти, близько 800 грн. в місяць для забезпечення своєї життєдіяльності. Бухгалтерія підприємства, де він працює, відповідно до норм чинного законодавства, не має права стягувати всю суму аліментів за один місяць, а тому бухгалтерія стягує з нього суму аліменти в сумі, що не перевищує 50% від його заробітної плати, а він, у свою чергу, отримавши заробітну плату, ще сам додатково виплачує певну суму аліментів, залишаючи собі незначну суму. Відтак, жодної вини чи умислу у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за спірний період, немає, а отже і підстав для стягнення з нього неустойки (пені) теж немає, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. Окрім того, позивачкою взагалі не надано суду розрахунку заборгованості пені. Позивачка в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла письмова заява, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Від його представника-адвоката Когута О.В. надійшла письмова заява, в якій просить провести судове засідання у його відсутності та відсутності відповідача. Повністю підтримує заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2010 року було розірвано, що сторонами не оспорюється.

У сторін від шлюбу є двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 (а.с.8).

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2019 року у справі № 594/1203/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича, тобто до 30 червня 2021 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 19 вересня 2019 року, а також на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період його навчання у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича, тобто до 30 червня 2021 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 19 вересня 2019 року (а.с.9-13).

Рішення набрало законної сили 10 лютого 2020 року.

На підставі вищезазначеного рішення суду Борщівським районним судом Тернопільської області 22 січня 2020 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.15), а 10 лютого 2020 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 (а.с.14).

Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_2 по виконавчих провадженнях № 61047990 та № 61295407, виданих Борщівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 19 січня 2021 року (а.с.16-17), ОСОБА_2 , починаючи з жовтня 2019 року сплачував не повну суму призначених аліментів на утримання двох повнолітніх синів, які продовжують навчання та допустив заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01 січня 2021 року становить по 8687 грн. за кожним виконавчим провадженням.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилився на відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, оскільки у нього не було доходу, з якого він би міг сплачувати визначену судом суму, а тому у нього і виникла заборгованість, проте не через його навмисні винні дії. Аліменти сплачував по 3000 грн. в місяць, а потім по 3500 грн. в місяць, так як не міг всю заробітну плату віддавати, так як вимушений був залишати собі незначні кошти, близько 800 грн. в місяць для забезпечення своєї життєдіяльності. Бухгалтерія підприємства, де він працює, стягує з нього суму аліменти в сумі, що не перевищує 50% від його заробітної плати, а він, у свою чергу, отримавши заробітну плату, ще сам додатково виплачує певну суму аліментів, залишаючи собі незначну суму.

Відповідно до наданих відповідачем довідок, виданих ТОВ «Поділя-Агроінвест» 11 березня 2021 року №12, №11 (а.с.31-32), ОСОБА_2 працює електрослюсарем у товаристві і за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року його дохід становить 60607,05 грн. Зокрема з січня по липень 2020 року ОСОБА_2 фактично отримував 3864 грн., а з серпня по грудень 2020 року - по 4266 грн. У жовтні та листопада ОСОБА_2 фактично отримував по 3461,50 грн., а в грудні отримав 3699,45 грн. заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Відповідно до ст. 196, 197 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Вище вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Враховуючи докази надані учасниками справи, беручи до уваги розрахунки заборгованості відповідача ОСОБА_2 зі сплати аліментів по виконавчих провадженнях № 61047990 та № 61295407 видані Борщівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 19 січня 2021 року, враховуючи, розмір виплаченої відповідачу заробітної плати, відповідно до наданих відповідачем довідок, виданих ТОВ «Поділя-Агроінвест» 11 березня 2021 року №12, №11, суд вважає, що в діях відповідача ОСОБА_2 відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки відповідач не мав можливості сплачувати аліменти в повному розмірі, виходячи з розміру отримуваної ним у 2019-2020 роках заробітної плати. Крім того, відповідач вносив щомісячні платежі на сплату аліментів своєчасно, а заборгованість по аліментах виникла з незалежних від нього причин, що також свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, а тому підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у суду немає, відтак з цих підстав суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Судові витрати слід покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

На підставі ст.ст. 180, 191, 196, 197 СК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263,

265, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий