Провадження №2/521/3439/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.

при секретарі Коноваловій К.О.,

за участі представника позивача адвоката Стаценка В. М.

представника відповідача Микитин М. В.

представника третьої особи Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» Данілова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Одеса», Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Одеської міської ради в якому просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж № НОМЕР_1 в Гаражному товаристві «Чайка», за адресою: м.Одеса, вул. Центральний аеропорт, 2/1, загальною площею 53,0в.м, згідно технічного паспорту ПП «Проект» від 10.06.2020 року за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.08.2008 року позивача було прийнято до членів Гаражного товариства «Чайка», та внаслідок виходу з гаражного товариства попереднього власника він отримав гараж під № НОМЕР_1 . Таким чином, він відкрито та безперервно володіє гаражем № НОМЕР_2 на території ГТ «Чайка» майже 12 років.

Вказував, що рішенням Одеського міськвиконкому від 28.02.1991 року № 58 «Про дозвіл одеському-об`єднаному авіазагону обладнання комплексу гаражів та відведення земельних ділянок ТПО «Одесаавтотранс» під забудову мотобольного поля в районі Центрального аеропорту» дозволено об`єднаному авіазагону тимчасово влаштування комплексу гаражів на 565 машино-місць на земельній ділянці площею 3,3 га., раніше відведеній Одеському об`єднаному авіазагону. Також, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 02.06.1995 року № 257 «Про вилучення земельних ділянок загальною площею 199,4125 га з земель Аеропорту «Центральний» та передачі їх в міський земельний фон було вирішено вилучити з земель Аеропорту «Центральний» площею 796,3 га закріплених за Одеським центральним аеропортом Українського територіального управління цивільного повітряного флоту актом на право користування землею 199,4125 га за відсутності практичної необхідності та її використовування не за цільовим призначенням підприємствами та організаціями під будівництво промислових та цивільних об`єктів._Зазначав, що масове будівництво гаражів було розпочато з 1988 року.

05.12.1997 року утворено Гаражне товариства «Чайка» статутними документами якого визначено, що побудований господарським способом гараж є власністю члена Товариства, яким він може розпорядитися на власний розсуд.

З 2004 року на вимогу Комунального підприємства «Центральний аеропорт Одеса» ГТ «Чайка» на підставі відповідних угод щорічно сплачувало КП «Міжнародний аеропорт Одеса» земельний податок.

Будівництво гаражів на вказаній території здійснювалось громадянами з дозволу органів місцевого самоврядування, Виконавчого комітету ОМР, та керівництва Одеського об`єднаного авіазагону на земельній ділянці визначеній для цієї мети.

Вказує, що вступивши до членів ГТ «Чайка» та отримавши гараж № НОМЕР_1 в 2008 року він законно, відповідно до Статуту ГТ «Чайка» набув право власності на це майно, відкрито та безперервно ним володіє. Зважаючи на вищевикладене, просив суд визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою від 17серпня 2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання .

Ухвалою від 28 жовтня 2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору- Комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Одеса», Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради.

Ухвалою від 25.02.2021 року по справі було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2021 року.

В судове засідання позивач не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат Стаценко В.М. в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Одеської міської ради - Микитин М. В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Надала до суду відзив ( вх ЕП-16444 від 13.10.2020р) , в якому вказала, що Рішенням Одеської міської ради від 28.04.2005 року за № 4202-IV КП «Міжнародний аеропорт Одеса» надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 556,0969 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . КП «Міжнародний аеропорт Одеса» отримало державний акт від 12.12.2006 року серія ЯЯ № 205252 на постійне користування земельною ділянкою за зазначеною адресою. Поставною КМУ від 24.02.5016 року за № 126 затверджено Державну цільову програму розвитку аеропортів на період до 2023 року. П. 10 Додатку № 2 до вищевказаної програми передбачені завдання та заходи з виконання програми, щодо забезпечення розвитку Міжнародного аеропорту «Одеса» в тому числі роботи з проектування реконструкції будівництва аеродромного комплексу.

Вказувала, що як вбачається з технічного паспорту виготовленого 10.06.2020 року ПП «Проект» на спірний гараж, характеристика гаража складається з: фундамент бетон, стіни бетонні блоки, покрівля толь, перекриття залізо-бетон, підлога цемент. Таким чином, спірний об`єкт має ознаки капітальності та пов`язаний безпосередньо фундаментом із землею, що належить на праві комунальної власності територіальної громади м. Одеси, яка не відводилась у встановленому порядку під будівництво капітального об`єкту нерухомості -гаража, а тому, вважається самочинним.

Відповідно до листа управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 29.05.2020 року , згідно з даними Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі скасування та анулювання зазначених документів, відсутні відомості стосовно реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт та документів які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адрсеою: АДРЕСА_1 .

Також, зазначили, що відповідач не міг не знати, що гараж розташований на землях комунальної власності територіальної громади міста Одеси, які у встановленому законом порядку йому не відводились та не належать йому, а спірний гараж збудувала інша особа, що свідчить про відсутність такої складової як добросовісність.

Представник третьої особи Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надали до суду письмові пояснення, в яких у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просили відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не дотримано обов`язкових умов набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» Данілов В.С. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження що гараж, яким він користується відноситься до переліку гаражів,які були побудовані у період з 1988 по 1991р.р. , що спірний гараж є самочинним будівництвом, а жодного документу із переліку необхідного для здійснення державної реєстрації права власності на індивідуальні ( садибні) житлові будинки, садові дачні будинки, господарські( присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року позивачем не надано, надав відповідні письмові пояснення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Одеської міської ради від 28.04.2005 року № 4202-IV комунальному підприємству «Міжнародний аеропорт Одеса» надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 556,0969 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Одеса» отримало державний акт від 12.12.2006 року серії ЯЯ № 205252 на постійне користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 . Дані факти позивачем не оспорюються, а тому доказуванню не підлягають.

Відповідно до членської книжки від 23.08.2008 року позивач є членом Гаражного Товариства «Чайка» та має гараж № НОМЕР_1

Як вбачається з технічного паспорту, інвентаризаційна справа № 10-06/20-396 ПП «Проект», в характеристиках гаража № НОМЕР_1 розташованого в ГТ «Чайка», за адресою: Центральний аеропорт, №2/1 приміщення гаража № НОМЕР_1 , загальною площею 53,0 кв.м, користувач ОСОБА_1 зазначено наступне: фундамент - бетон, стіни - бетонні блоки, покрівля толь, перекриття - залізо-бетон, підлога - цемент. З вищевказаних характеристик гаража вбачається, що спірний об`єкт має ознаки капітальності та пов`язаний безпосередньо фундаментам зі землею, що належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Одеси, яка не відводилась у встановленому порядку під будівництво капітального об`єкта нерухомості.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, гараж - будівля (споруда), частина будівлі (споруди) або комплекс будівель (споруд) із приміщеннями, для постійного або тимчасового зберігання автотранспортних та інших мототранспортних засобів, з елементами технічного обслуговування (або без таких).

Відповідно ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Крім цього, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі 6-1328цс15 від 02.12.2015 рожу, вимоги ч. 1 ст. 376 ЦК передбачають наявність декількох ознак самочинного будівництва, однак наявність хоча б однієї з них свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Таким чином, визнання права власності на самочинне будівництво, передбачене виключно ст. 376 ЦК України.

В свою чергу, приписи ч. 3 ст. 376 ЦК України передбачають, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На підставі вищенаведеного, чинним законодавством передбачається особливий порядок набуття права власності на самочинне будівництво, що виключає можливість застосування інших підстав для набуття права власності на такий об`єкт.

22.05.2020 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ініційовано та проведено комісійне обстеження вищезазначеної земельної ділянки із залученням представників Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та складено акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси. Під час комісійного обстеження оглядово встановлено, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , ( кадастровий номер земельної ділянки :66:006:0002) розміщені нежитлові будівлі гаражів (орієнтовна кількість 1500 шт.) та двоповерхові адміністративні будівлі гаражного товариства «Чайка», громадської організації «Віраж» та громадської організації «Сокіл». Також, під час обстеження зафіксовано, що на деяких нежитлових будівлях виконуються будівельні роботи з реконструкції об`єктів шляхом надбудови приміщень другого поверху.

Вищевказані обставини викладені у листі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 29.05.2020 року за вих. № 01-/315вх.

Також, у вищевказаному листі зазначено, що згідно з даними Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутні відомості стосовно реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт та документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 .

Стосовно рішення Одеського міськвиконкому від 28.02.1991 р. № 58 «Про дозвіл Одеському об`єднаному авіазагону обладнання комплексу гаражів та відведення земельних ділянок ТПО «Одесаавтотранс» яке позивач наводить як один з доказів того, що будівництво гаражів здійснювалося з дозволу органів місцевого самоврядування, суд звертає увагу, що даним рішенням вирішувалось питання будівництва мотобольного поля в районі Центрального аеропорту та у вигляді винятку, дозволено Одеському об`єднаному авіазагону тимчасово будівництво комплексу гаражів, до реалізації положень генплану міста в частини виносу Центрального аеропорту (2005 рік) .

Також, згідно даного рішення, виконавчий комітет ОМР вирішив відмітити недопустиму відсутність контролю з сторони управління архітектури і містобудування за самовільним, масовим будівництвом гаражів в районі Центрального Аеропорту, а при реалізації положень генерального плану м. Одеси в частині виносу Центрального Аеропорту, за рахунок власних коштів і без компенсації затрат здійснити знесення гаражів.

Стосовно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 02.06.1995 року № 257 «Про вилучення земельних ділянок загальною площею 199,4125 га, з земель аеропорту «Центральний» та передачі їх в міський земельний фонд», суд зазначає, що даним рішенням було вирішено вилучити з земель Аеропорту «Центральний»: земельну ділянку № НОМЕР_3 в районі промвузла «7 км Овідіопольської дороги» пл. 154,3259 га; земельну ділянку № НОМЕР_4 в районі злітної смуги аеропорту пл. 2,7552 га; земельну ділянку № НОМЕР_5 уздовж Овідіопольської дороги, що розташована за червоною лінією пл. 0,5074 га; земельну ділянку № НОМЕР_6 паркової зони, житлового містечка та насосного вивиробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства пл. 41,5835 га; земельну ділянку № НОМЕР_7 в районі дороги, що веде до аеропорту пл. 0,2403 га, вилучити у Одеського центрального Аеропорту Українського територіального управління цивільного повітряного флоту невикористовувані за цільовим призначенням земельні ділянки. Загальною площею 199,4125 га та передати їх до міського земельного фонду для використання згідно з проектом генерального плану міста Одеси. Та зобов`язати Головне управління архітектури і містобудування, відділ земельних ресурсів здійснити контроль за використанням та оформленням у встановленому порядку документів на право землекористування всіх підприємств та організацій, які розташовані на вилученій території аеропорту «Центральний», а судом встановлено, що гаражний кооператив «Чайка» був створений через 2 роки після даного рішення, а саме 05.12.1997 року ( рег № 1355 від 15.12.1997 року).

Стосовно твердження позивача, що рішенням засідання профкому Одеського об`єднаного авіагарнізону від 28.10.1991 року № 1 та від 29.03.1993 року № 21 затверджено списки осіб, яким виділялись місця для будівництва гаражів, суд ставиться критично, оскільки на підтвердження цьому в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази. В матеріалах справи знаходяться лише списки громадян зарахованих на кооперативну стоянку «СОКІЛ-2».

Також, позивач у позовній заяві зазначає, що в 2002році ГТ «Чайка» було отримано технічний висновок збереження існуючих будівель гаражів, який було погоджено Державною санітарно-епідеміологічною станцією від 25.02.2003 № 3/2973, Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя ОМР від 28.02.2003 року №259 ,Відділом Державної автоінспекції м.Одеса від 07.10.2003року №31/7-76од, Управлінням пожежної безпеки в Одеській області МНС України від16.07.2003року №1611/2884. Однак, рішення стосовно передачі у власність або в оренду земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , громадській організації «Вітраж» та громадській організації «Сокіл» та їх членам у Департаменті комунальної власності відсутня, що також підтверджується листом УДАБК Одеської міської ради від 29.05.2020 р. № 01-8/315вх.

Крім того, у відповідності до вимог чинного законодавства громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених Земельним кодексом України.

Вищевказане в сукупності унеможливлює визнання в судовому порядку права власності за позивачем на спірний гараж, як на об`єкт нерухомості, що має ознаки капітальності та розташований на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади м. Одеси за набувальною давністю.

Також, судом встановлено, що позивачем не дотримано обов`язкових умов набуття права власності за набувальною давністю у відповідності до ст. 344 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Таким чином, правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для нерухомого майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

При зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Враховуючи, що спірний гараж є капітальною спорудою, право власності на нього як на об`єкт нерухомого майна у встановленому законом порядку не зареєстровано за позивачем, суду не надано доказів на підтвердження його будівництва у відповідності до вимог чинного на момент його спорудження законодавства, відведення земельної ділянки у встановленому законом порядку для його спорудження, суд доходить висновку, що спірний гараж не є об`єктом нерухомого майна в розумінні цивільного права.

Факт надання дозволу Одеському об`єднаному авіазагону на обладнання комплексу гаражів відповідно до рішення Одеського міськвиконкому від 28.02.1991 р. № 58, не свідчить про належне відведення земельної ділянки для будівництва гаражу, право власності на який просить визнати позивач, оскільки текст вказаного рішення містить вказівку на тимчасовість такого дозволу, не передбачає будівництво гаражів як капітальних споруд.

Відповідно відсутня й ознака добросовісності заволодіння гаражем як об`єктом нерухомого майна, та ознака безперервного відкритого володіння ним протягом встановленого законом строку.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність юридичного складу, необхідного для визнання за позивачем права власності на спірний гараж як на об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю, що є правовою підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати на рахунок позивача, підстави для їх перерозподілу між сторонами справи відсутні.

Керуючись ст. ст.4, 5, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 267,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Одеса», Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно- залишити без задоволення .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений 19 квітня 2021 року.

Головуючий: