Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1957/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

Головуючий суддя Кашуба А.В.

Секретар судових засідань Чернянчук К.П.

Розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м.Виноградів цивільну справу позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просить суд встановити той факт, що ОСОБА_1 постійно однією сім`єю проживала разом із ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , починаючи із 10.07.2006 року і до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтувала тим, що позивачка є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 22.05.1975 року мати заявниці ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_3 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

За час спільного життя ОСОБА_3 та ОСОБА_7 набули у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 , мати позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті її частку у праві власності на квартиру успадкували вона, донька ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 у рівних частках по 1/4 частині кожен.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 05.02.2004, яким заповів належну йому частину квартири в м.Дніпрі ОСОБА_8 (нині Боршош), яка є рідною донькою позивачки ОСОБА_1 , падчерки заповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право власності на 3/4 частини вказаної квартири. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_9 не проживала разом зі спадкодавцем постійно на момент відкриття спадщини, не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, не вчинила інших дій, які б свідчили про її намір прийняти у спадщину 3/4 частини квартири. Отже, спадщину за заповітом не прийняла.

Тому позивач зазначає, що відкрилося спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , а вона входить до четвертої черги спадкоємців за законом, як така, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла таку.

Позивач звернулася до нотаріуса Сьомої Дніпровської держнотконтори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті вітчима, проте отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивовану відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем і наявністю чинного заповіту на ім`я ОСОБА_10 .

З метою захисту свого права на спадкування за законом у четверту чергу після смерті вітчима, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має для неї юридичне значення і від встановлення якого залежить визнання її права на спадкування у порядку окремого провадження.

Проте, Ухвалою Виноградівського районного суду № 299/2738/20 від 28.08.2020 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_11 , Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України та роз`яснено заявниці її право подати позов до суду з цього питання на загальних підставах.

Учасники справи у підготовче судове засідання не з`явилися.

Позивачка подала письмову заяву, у якій просить суд розглядати справу без її участі.

Представник позивача адвокат Бондарєва О.С. подала до суду письмову заяву, у якій просить суд розглядати справу без її участі та участі позивачки. Позов підтримують та просять задовольнити на підставі повідомлених у позовній заяві обставин та зібраних у справі доказів. Не заперечують проти розгляду справи у відсутності сторони відповідача.

Відповідач ОСОБА_11 27.04.2021 до початку підготовчого судового засідання подала до суду письмову заяву про визнання позову. У заяві зазначила, що позов, як і обставини, вказані у ньому, визнає у повному обсязі. Не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Окремо повідомила, що позивачка дійсно проживала разом із ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 постійно однією сім`єю ще зі свого дитинства і була його падчеркою. Про ці обставини їй відомо, бо ОСОБА_1 є її рідною матір`ю. Відповідач ОСОБА_11 стверджує, що не вчинила жодних дій на прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 і приймати таку не має наміру.

На виконання ухвали суду про витребування доказів Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора надала завірену копію спадкової справи №194/2015 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так, згідно ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На підставі с.3 ст.200, ст.206 ЦПК України суд у підготовчому судовому засіданні вирішив перейти до розгляду цивільної справи по суті з метою перевірки існування повідомлених позивачем обставин на підставі зібраних у справі доказів та з`ясування чи не суперечить закону та чи не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб визнання відповідачем позову.

Вивчивши доводи позовної заяви та ознайомившись зі змістом вимог позову, беручи до уваги зміст заяви відповідача про визнання позову, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_12 ) є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Дана обставина підтверджена копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.10.1961, Довідкою про укладення шлюбу від 13.06.2003 року №03/74-865. (а.с.8-11)

22.05.1975 року мати заявниці ОСОБА_5 , уклала шлюб із ОСОБА_3 , та змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу від 22.05.1975 року серії НОМЕР_3 , а.с.12).

За час спільного життя ОСОБА_3 та ОСОБА_7 набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 . (а.с.15), що є обставиною, яка встановлена судовим рішенням у цивільній справі - Постановою Дніпровського апеляційного суду № 200/13975/17 (провадження 22-ц/803/3988/19) від 28.05.2019 року (а.с.25-27), за змістом якого ця обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про право б/н від 24.05.1996 року, видане ДСУ-202 АП «Дніпромеханомонтаж».

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13). Після її смерті її спадкоємцями стали позивачка та ОСОБА_3 , які згідно обставин, встановлених Постановою Дніпропетровського апеляційного суду у цивільній справі №200/13975/17 від 28.05.2019, прийняли спадщину і отримали свідоцтва про право на спадщину - на відповідні частки у праві спільної часткової власності у квартирі. За змістом Інформаційної довідки із державних реєстрів (а.с.15), ОСОБА_1 зареєструвала набуте шляхом спадкування після смерті матері право власності на 1/4 частини квартири. Набута шляхом спадкування 1/4 частка у праві власності на квартиру після смерті дружини - ОСОБА_3 не зареєстрована.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 05.02.2004 року, яким заповів належну йому квартиру в м.Дніпрі ОСОБА_8 (а.с.16)

Встановлено, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач у справі, є рідною донькою ОСОБА_1 , позивачки. Дані обставини, в тому числі обставини зміни прізвищ відповідачки у зв`язку із укладанням шлюбів, підтверджено: Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 06.11.1982 року, Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 26.06.2004 року, Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області у цивільній справі №299/1211/15-ц про розірвання шлюбу, Свідоцтвом про шлюб, виданим 22.04.2017 року Виноградівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області (а.с.17-24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.14). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла частка у праві власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 .

Спадкоємець ОСОБА_14 не проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 постійно на момент відкриття спадщини, не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, не вчинила будь-яких інших дій, які би свідчили про її намір прийняти у спадщину 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 . Отже спадщину, як спадкоємець за заповітом, в порядку ст.ст.1269, 1270, 1272 ЦК України не прийняла.

Так, про ці обставини суд повідомила позивач, та ці обставини визнала і сама відповідач у письмовій заяві по суті справи. Ряд наведених обставин встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили - Постановою Дніпровського апеляційного суду № 200/13975/17 (провадження 22-ц/803/3988/19) від 28.05.2019 року (а.с.25-27)

Так, на розгляді Дніпровського апеляційного суду перебувала вказана цивільна справа за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.03.2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Суд апеляційної інстанції визнав встановленими обставини, на які позивачка послалася як на підставу вимог позову, зокрема те, що ОСОБА_11 ,спадкоємець за заповітом, не прийняла спадщину за заповітом, що відкрилася на день смерті ОСОБА_3 , що позивачка ОСОБА_1 із 2006 року зареєстрована та постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав за цією ж адресою із 1996 року по день смерті. Проте, суд апеляційної інстанції зазначив, що питання про те, чи проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю (чи були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тощо), не з"ясовувалося судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції зауважив, що така вимога, а саме встановлення факту проживання однією сім`єю (сімейних чи родинних відносин) позивачкою не заявлялась.

Крім того, суд дослідив копію документів спадкової справи №194/2015 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була надана на ухвалу суду Сьомою Дніпровською державною нотаріальною конторою.

Зі змісту спадкової справи встановлено, що ОСОБА_1 22.05.2015 року звернулася до Сьомої Дніпропетровської ДНК із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і був її вітчимом. Просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом.

Також ОСОБА_1 11.08.2015 року звернулася до вказаної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням, яке ОСОБА_3 залишив на її ім`я в ПАТ «Приватбанк».

Крім того, у матеріалах спадкової справи зберігається Довідка, видана ОСББ «Малахіт», у тому, що ОСОБА_3 мав склад сім`ї із двох чоловік він та ОСОБА_1 .

Зі змісту інформації, наданої на запит нотаріальної контори ПАТ КБ Приватбанк, встановлено, що на ім`я ОСОБА_3 , 1930 р.н., було 11.12.2013 відкрито депозитний банківський рахунок, за яким ОСОБА_3 склав заповідальне розпорядження на ім`я ОСОБА_1 , «доньки».

На цій підставі завідуючою Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою Черновською Л.Г. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було 11.08.2015 року видано Свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням, як спадкоємцю ОСОБА_3 за заповідальним розпорядженням, що прийняв спадщину.

Нормами Книги шостої Цивільного кодексу України врегульовано правовідносини спадкування.

В частині 2 ст.1223 ЦК України унормовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Таким чином, суд констатує, що в даному конкретному випадку, у зв`язку із неприйняттям спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , в силу положень ч.2 ст.1223 ЦК України відкрилося спадкування за законом.

Суд на підставі оцінки дослідженої у судовому засіданні сукупності належних, допустимих доказів, що є достатніми та не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, переконався у тому, що спадкоємці першої, другої та третьої черг до майна померлого ОСОБА_3 відсутні, в тому числі і такі, що б прийняли спадщину, чи вчинили б інші дії, спрямовані на набуття права на спадкове майно.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 вважає, що має право на спадкування за законом у четверту чергу, і на цій підставі звернулася до Сьомої Дніпровської держнотконтори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

За результатами розгляду її заяви ОСОБА_1 отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивовану відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем і наявністю чинного заповіту на ім`я ОСОБА_10 . Так, за змістом Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2017 року, постановленої завідуючою Сьомою Дніпровською держнотконторою Черновською Л.Г., причиною відмови у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася на день смерті ОСОБА_3 , стали відсутність підтвердження факту родинних відносин зі спадкодавцем та наявність заповіту на користь ОСОБА_10 . Нотаріус визначив, що право на спадщину ОСОБА_1 слід підтверджувати у судовому порядку.

На необхідність підтвердження факту сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та факту проживання однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини вказав і суд апеляційної інстанції при перегляді судового рішення про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Таким чином, суд переконався у наявності належних підстав для звернення позивачки до суду за метою встановлення факту, що має для неї юридичне значення, а саме слугуватиме підтвердженням набуття позивачкою права на спадкування за законом у четверту чергу після смерті її вітчима ОСОБА_3 .

За результатами судового розгляду справи по суті суд вважає встановленою ту обставину, що позивачка ОСОБА_1 постійно проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: із ІНФОРМАЦІЯ_5 і по день його смерті. Дана обставина, а саме існування сімейних відносин між цими особами, знайшла підтвердження сукупністю належних, допустимих доказів, достовірність яких у суду не викликає сумнівів, і які у своїй сукупності є достатніми для підтвердження існування такого факту.

Так, суд бере до уваги ті доведені обставини, що позивачка ОСОБА_1 , 1961 р.н., є рідною донькою ОСОБА_7 , дружини спадкодавця, яка уклала шлюб із спадкодавцем ОСОБА_3 у 1975 році, коли ОСОБА_1 була ще дитиною. ОСОБА_3 став для неї вітчимом. Після укладення шлюбу всі проживали однією сім`єю у м.Дніпропетровську за адресою АДРЕСА_1 . Після смерті матері ОСОБА_1 залишилась проживати однією сім`єю із вітчимом аж до його смерті, що, зокрема, підтверджено Довідкою, виданою ОСББ «Малахіт», у тому, що ОСОБА_3 мав склад сім`ї із двох чоловік він та ОСОБА_1 , а також ці обставини визнано відповідачем. Крім того, на підтвердження факту сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як між вітчимом та падчерицею, слугує і інформація, надана АТ КБ Приватбанк про те, що ОСОБА_3 склав заповідальне розпорядження на ім`я ОСОБА_1 , назвавши її донькою (зі змісту відповіді банківської установи). Очевидно, що на підтвердження тісних сімейних стосунків між цими особами слугує також і та обставина, що ОСОБА_3 заповідав свою частку у праві спільної власності на квартиру доньці ОСОБА_1 відповідачці ОСОБА_11 .

Таким чином, суд переконався у тому, що ОСОБА_1 в силу положень ст.1264 ЦК України входить до кола спадкоємців за законом четвертої черги, як така, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому суд врахував також і зміст вказаної спадкової норми, за яким вказаний п`ятирічний період - це будь-який відрізок часу до дня смерті спадкодавця, не обов`язково дотичний до дня смерті.

У зв`язку із тим, що спадкоємці першої, другої та третьої черг відсутні, про що свідчать обставини, встановлені судом на підставі зібраних у справі доказів, то в силу положень ч.2 ст.1258 ЦК України право на спадкування одержують спадкоємці четвертої черги за законом, єдиним у колі якої є спадкоємець ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вже було зазначено вище, суд вважає встановленою ту обставину, що після смерті матері ОСОБА_1 залишилась проживати однією сім`єю із вітчимом аж до його смерті, що, зокрема, підтверджено Довідкою, виданою ОСББ «Малахіт», у тому, що ОСОБА_3 мав склад сім`ї із двох чоловік він та ОСОБА_1 , а також ці обставини визнано відповідачем. ОСОБА_1 не заявила про відмову від прийняття спадщини.

Отже, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину.

Більше того, ОСОБА_1 у Сьомій Дніпровській держнотконторі видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітним розпорядженням спадкодавця ОСОБА_3 , - як такому спадкоємцю, що прийняв спадщину.

Підсумовуючи висновки, суд констатує, що ОСОБА_1 набула право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , в порядку ч.2 ст.1223 та ст.1264 ЦК України як спадкоємець четвертої черги за законом, тобто як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла таку.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Зважаючи на вище викладене суд переконався у наявності законних підстав для задоволення позовної заяви про встановлення факту постійного проживання позивачки ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю із ІНФОРМАЦІЯ_5 і по день його смерті. При цьому позивачем доведено, що будь-яким іншим шляхом підтвердити факт проживання позивачки із спадкодавцем протягом п`яти років, що передували його смерті і відкриттю спадщини не видалось можливим.

У зв"язку із задоволенням позову судові витрати, понесені позивачем (судовий збір, сплачений при поданні позову у розмірі 908 грн) слід покласти на відповідача, оскільки іншого варіанту розподілу судових витрат сторонами не заявлено.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10,12, 13, 18, 81, 259, 263-265,315,316,318-319 ЦПК України та Постановою ПВС України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 (нар. ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , постійно, однією сім`єю проживала разом із її вітчимом спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 10.07.2006 року і до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , 908,00 грн (дев"ятсот вісім гривень) у рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

ГоловуючийА. В. Кашуба