Дата документу 28.04.2021 Справа № 330/1532/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №330/1532/20 Головуючий у 1 інстанції Куценко О.О.
Провадження № 22-ц/807/1098/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України, Головне управління ДФС у Запорізькій області про зобов`язання сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа: ГУ ПФУ, ГУ ДФС у Запорізькій області про зобов`язання сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позову зазначала, що 01 січня 2015 року її було прийнято по переводу на посаду диспетчера до філії «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

На підставі наказу від 13 липня 2020 року позивача звільнено на підставі п. 1 ст.40 КЗПП - за скороченням штату. 1

3 липня 2020 року Якимівським сектором обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу було видано довідку № 425 форми ОК-7 про індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , з якої вбачається, що у 2018 році, відрахування страхових внесків Відповідачами до Пенсійного фонду здійснені частково, а саме в період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2018 року, а за період з 01 вересня 2018 року по 14 липня 2020 року жодних відрахувань на загальнообов`язкове державне соціальне страхування взагалі не здійснено.

З вищевказаної довідки також вбачається, що відповідачами на ім`я позивача була нарахована наступна заробітна плата: вересень 2018 року - 4206,00 грн.; жовтень 2018 року - 4969,00 грн.; листопад 2018 року - 3823,64 грн.; грудень 2018 року - 4019,66 грн., всього за період з вересня по грудень 2018 року ( включно ) - 17018,30 грн.; січень 2019 року - 4585,00 грн.; лютий 2019 року - 4585,00 грн.; березень 2019 року - 4123,62 грн., квітень 2019 року - 5043,50 грн. ; травень 2019 року - 4690,40 грн.; червень 2019 року - 4585,00 грн. ; липень 2019 року - 4585,00 грн.; серпень 2019 року - 3937,96 грн. ; вересень 2019 року - 5585,00 грн. ; жовтень 2019 року - 5585,00 грн.; листопад 2019 року- 4585,00 грн. ; грудень 2019 року - 3949,73 всього за період з січня по грудень 2019 року (включно) - 55840,21 грн.; січень 2020 року - 4525,03 грн.; лютий 2020 року - 4723,00 грн.; березень 2020 року - 4498,10 грн.; квітень 2020 року - 3660,28 грн.; травень 2020 року - 4549,36 грн., червень 2020 року - 3933,22 грн., липень 2020 року - 6365,78 грн. всього за період з січня по 14 липня 2020 року - 32 254,77 грн.

Отже, Відповідачі в період з 01 вересня 2018 року по 14 липня 2020 року порушили вимоги трудового законодавства, а саме: не провели сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що призвело до зменшення страхового стажу позивача і унеможливлює його підтвердження записами у трудовій книжці для призначення пенсії в майбутньому.

Сума заробітної плати, з якої має бути сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування складає період з вересня по грудень 2018 року ( включно) - 17 018,30 грн., з січня по грудень 2019 року (включно) - 55840,21 грн., з січня 2020 року по 14 липня 2020 року - 32 254, 77 грн.

Згідно довідки Філії «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 7 від 15 липня 2020 року про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхування станом на 15 липня 2020 року підприємство перед позивачем має заборгованість по заробітній платі у сумі 12 699 гривень 46 копійки. та 4723 гривень 00 копійок заборгованості вихідної допомоги при скороченні, а разом 17 422,46 грн.

Позивач мав право на отримання невиплаченої йому заробітній плати та вихідної допомоги при скороченні у день його звільнення. З вини відповідачів - Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та Філії «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Позивач не отримав свою заробітну плату у сумі 12 699 гривень 46 копійок, а також вихідну допомогу при скорочені в сумі 4723,00 грн, а всього 17 422, 46 грн.

Просила суд зобов`язати Дочірнє підприємство «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» сплатити до Пенсійного фонду України єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ЄСВ нарахований на заробітну плату ОСОБА_1 за періоди з 01.09.2018 року по 31.12.2018 року; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 14.07.2020 року. Стягнути з Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 заборгованість із невиплаченої заробітної плати та вихідну допомогу при скорочені у сумі 17 422 гривень 46 копійок. Зобов`язати Філію «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ( ) сплатити до Пенсійного фонду України єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нарахований на заробітну плату ОСОБА_1 за періоди з 01.09.2018 року по 31.12.2018 року; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 14.07.2020 року. Стягнути з Філії «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 заборгованість із невиплаченої заробітної плати та вихідну допомогу при скорочені у сумі 17 422 гривень 46 копійок.

В ході розгляду справи позивачем подано заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення заробітної плати з Філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року позов задоволено.

Зобов`язано ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» сплатити до Пенсійного фонду України єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ЄСВ нарахований на заробітну плату ОСОБА_1 за періоди з 01.09.2018 року по 31.12.2018 року; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 14.07.2020 року.

Зобов`язано Філію «Мелітопольська експлуатаційна дільниця» ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» сплатити до Пенсійного фонду України єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нарахований на заробітну плату ОСОБА_1 за періоди з 01.09.2018 року по 31.12.2018 року; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 14.07.2020 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, незастосування норм матеріального права, які у даній справі підлягають застосуванню, та порушення норми процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебував в трудових відносинах з філією «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та йому була нарахована заробітна плата за період з вересня по грудень 2018 року (включно), з січня по грудень 2019 року (включно)., з січня 2020 року по 14 липня 2020 року, але з цієї заробітної плати відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок на позивача, як застрахованої особи, то це є порушенням прав позивача відповідно до законодавства України.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій позивач, в силу ст. 12 ЦПК України, зобов`язана довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

ОСОБА_1 з 01 січня 2015 року до 14 липня 2020 року працювала на посаді диспетчера філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (а.с. 8)..

Сума заробітної плати, з якої має бути нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування складає період з вересня по грудень 2018 року ( включно) - 17 018,30 грн., з січня по грудень 2019 року (включно) - 55840,21 грн., з січня 2020 року по 14 липня 2020 року - 32 254, 77 грн.

Вказані суми підтверджуються довідкою форми ОК-7, наданої органом Пенсійного фонду України, у якій відсутні будь-які відомості щодо сплати страхових внесків в період з вересня по грудень 2018 року, з січня по грудень 2019 року, з січня 2020 року по 14 липня 2020 року (а.с9-10).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відповідно до вимог чинного законодавства був зобов`язаний нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, однак цього не зробив за період з вересня 2018 року по липень 2020 року і ця бездіяльність є неправомірною. Також виходив з того, що відповідно до ст.5 ЦПК України спосіб захисту, обраний позивачем, відповідає ст.16 ЦК України.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ст.253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

За п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закону) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.10 ч.1ст.1вказаного Закону страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно забз.1п.1ч.1ст.4вказаного Закону платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ст.9 вказаного Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2);

- обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.4);

сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі договір про добровільну участь) (ч.5).

Відповідно до ч.1ст.12 вказаного Закону завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Відповідно до п.3ч.1ст.14Закону органи доходів і зборів зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Згідно із ст.25 Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею (ч.2);

-суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч.3);

- орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом (ч.4);

- вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом (ч.5);

- за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (ч.6).

Із зазначених норм вбачається, що непередбачено права застрахованої особи на звернення до суду з метою зобов`язання платника єдиного внеску до виконання обов`язку по сплаті єдиного внеску, також не передбачено можливості реалізації відповідачем заявлених позивачем вимог.

Апеляційний суд враховує, що позивачем не доведено того, що невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо сплати єдиного внеску порушує його права та має наслідком зменшення його страхового стажу.

позивачем було проігноровано положення ч.1 ст.4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Разом з тим, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 12 жовтня 2006 року по 18 червня 2007 року до страхового стажу за порушення, вчинене Відкритим акціонерним товариством Дніпродзержинський домобудівний комбінат, оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Отже, можна дійти висновку, що несвоєчасна сплата відповідачем вказаного єдиного внеску не порушує прав позивача, оскільки обов`язок його своєчасної сплати та відповідальність за нарахування, утримання та виплату його до бюджету покладено на роботодавця, який виплачує дохід працівнику, внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не позбавляє працівника підприємства на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, місцевий суд не дотримався вимог матеріального та процесуального права, не з`ясував обставини, які мають значення для справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції до скасування з прийняттям постанови про відмов у в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на позивача, та стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2522, 40 грн., який був сплачений скаржником при зверненні до апеляційного суду за подачу апеляційної скарги. ( а.с. 137, 163)

Керуючись ст.ст.141, 367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Філії «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України, Головне управління ДФС у Запорізькій області про зобов`язання сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 522 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 травня 2021 року.

Головуючий

Судді: