Справа № 2-5972/11
Провадження № 4-с/643/48/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власенка М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Насирової М. М.,

скаржника (стягувача) ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

боржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соклакової Олени Миколаївни про визнання неправомірними дій, визнання нечинним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просить:

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Соклакової О. М. щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04 січня 2021 року станом на грудень 2020 року із зазначенням суми заборгованості у розмірі 99805,026 грн.;

визнати нечинним та скасувати розрахунок старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Соклакової О. М. від 04 січня 2021 року.

Вимоги обґрунтовані тим, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем складено невірно, оскільки такий розрахунок суперечить фактично виплаченим боржником коштів. Згідно наданих банківською установою даних (виписки) на рахунок стягувача від боржника надійшло 65276,24 грн., що на 17167,30 грн. менше, ніж зазначено у спірному розрахунку державного виконавця. Відтак, сума боргу ОСОБА_3 складає не 99805,26 грн. станом на грудень 2020 року, а на 17167,30 грн. більше, що свідчить про неправомірність складеного державним виконавцем спірного розрахунку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2021 року, після усунення недоліків скарги, поновлено строк для подання скарги; відкрито провадження у справі; запропоновано учасникам провадження надати власні письмові пояснення, заперечення, копії доказів та матеріалів виконавчого провадження.

25 лютого 2021 року у судовому засідання відкладено розгляд скарги, через неявку усіх учасників провадження.

У судовому засіданні 17 березня 2021 року боржником надано виписку АТ КБ «ПриватБанк» про отримані ОСОБА_1 кошти від ОСОБА_3 за період з 01 січня 2015 року по 24 лютого 2021 року, яка долучена до матеріалів справи. Судове засідання відкладено у зв`язку з необхідністю отримання представником стягувача відповіді на адвокатський запит.

У судовому засіданні 07 квітня 2021 року державний виконавець Соклакова О. М. надала усні пояснення з приводу скарги, просила відмовити у її задоволенні. Зазначила, що спірний розрахунок зроблено на підставі наданих боржником копій чеків про переказ коштів на рахунок стягувача. Судове засідання відкладено у зв`язку з необхідністю надання боржником та стягувачем банківських виписок про рух коштів державному виконавцю для визначення правильності здійсненого спірного розрахунку.

У судовому засіданні 29 квітня 2021 року долучено до матеріалів справи виписку АТ КБ «ПриватБанк» надану стягувачу про отримані ОСОБА_1 кошти від ОСОБА_3 за період з 01 січня 2011 року по 08 квітня 2021 року. Стягувач та її представник просили скаргу задовольнити з підстав викладених у скарзі. Боржник просив відмовити у задоволенні скарги з підстав її необґрунтованості, оскільки спірний розрахунок державного виконавця складений вірно, а сума боргу по аліментах перед стягувачем складає 99805,26 грн.

Державний виконавець у судове засідання 29 квітня 2021 року не з`явилася, будь-яких заяв по суті справи та копії матеріалів виконавчого провадження не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши скаржника та її представника, боржника, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог скаржник, дослідивши матеріали скарги та справи, встановив таке.

Щодо права скаржника на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та повноваження суду за результатом розгляду такої скарги, суд зазначає таке.

Оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 29 серпня 2018 року у справі № 201/10328/16-ц та від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц.

Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18.

Відтак, у цій категорії справ стягувач аліментів вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах, що узгоджується з п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 (з відповідними змінами) і підтверджується судовою практикою Верховного Суду.

Щодо суті скарги стягувача, суд встановив таке.

У провадженні Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 46848988 з виконання виконавчого листа № 2027/23876/11 виданого 06 березня 2014 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2011 року і до повноліття дітей.

04 січня 2021 року старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соклаковою О. М. здійснено «Розрахунок перерахунок заборгованості зі сплати аліментів» та роз`яснено порядок його оскарження. Згідно зазначеного розрахунку сукупний розмір заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 складає 99805,26 грн., сукупний розмір сплачених аліментів складає 82443,54 грн.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником.

Вирішуючи скаргу по суті, суд на підставі наданих пояснень учасників провадження, а також досліджених банківських виписок про рух коштів доходить висновку, що спірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів обчислений неправильно, з огляду на таке.

З виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 12 квітня 2021 року, виданої ОСОБА_1 слідує, що в ній відсутні відомості про зарахування коштів від ОСОБА_3 за період: 09 травня 2015 року в сумі 168,00 грн.; 16 серпня 2015 року в сумі 248,00 грн.: 25 жовтня 2015 року в сумі 353,00 грн.; 12 березня 2016 року в сумі 258,00 грн.; 09 квітня 2016 року в сумі 170,85 грн.; 18 листопада 2016 року в сумі 402,01 грн.; 27 листопада 2016 року в сумі 351,76 грн.; 03 грудня 2016 року в сумі 301,51 грн.; 05 лютого 2017 року в сумі 251,26 грн.; 11 лютого 2017 року в сумі 301,51 грн.; 18 лютого 2017 року в сумі 301,51 грн.; 26 лютого 2017 року в сумі 351,76 грн.; 05 березня 2017 року в сумі 502,51 грн.; 12 березня 2017 року в сумі 502,51 грн.; 18 березня 2017 року в сумі 402,01 грн.; 25 березня 2017 року в сумі 402,01 грн.; 01 квітня 2017 року в сумі 402,01 грн.; 09 квітня 2017 року в сумі 402,01 грн.; 06 березня 2018 року в сумі 603,02 грн.; 13 квітня 2018 року в сумі 502,51 грн.; 25 серпня 2018 року в сумі 402,01 грн.; 23 вересня 2018 року в сумі 402,01 грн.; 07 жовтня 2018 року в сумі 400,00 грн.; 13 жовтня 2018 року в сумі 402,01 грн.; 21 жовтня 2018 року в сумі 301,51 грн.; 27 жовтня 2018 року в сумі 402,01 грн.; 04 листопада 2018 року в сумі 351,76 грн.; 11 листопада 2018 року в сумі 603,02 грн.; 18 листопада 2018 року в сумі 402,01 грн.; 24 листопада 2018 року в сумі 402,01 грн.; 01 грудня 2018 року в сумі 452,26 грн.; 08 грудня 2018 року в сумі 502,51 грн.; 18 січня 2019 року в сумі 402,01 грн.; 26 січня 2019 року в сумі 452,26 грн.; 02 лютого 2019 року в сумі 452,26 грн.; 10 лютого 2019 року в сумі 452,26 грн.; 15 лютого 2019 року в сумі 452,26 грн.; 22 лютого 2019 року в сумі 452,26 грн.; 01 березня 2019 року в сумі 452,26 грн.; 05 березня 2019 року в сумі 603,02 грн.; 10 березня 2019 року в сумі 448,00 грн.; 03 серпня 2020 року в сумі 402,01 грн., які були зараховані на її рахунок, згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 01 березня 2021 року, виданої ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 01 березня 2021 року, виданої ОСОБА_3 слідує, що в ній відсутні відомості про переказ коштів ОСОБА_1 за період: 11 червня 2017 року в сумі 250,00 грн.; 24 червня 2017 року в сумі 300,00 грн.; 29 липня 2017 року в сумі 200,00 грн.; 06 серпня 2017 року в сумі 300,00 грн., які були зараховані на її рахунок, згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 12 квітня 2021 року, виданої ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зважаючи на встановлені судом обставини у цій справі, а також те, що державним виконавцем не надано відомостей та належних доказів, на підставі чого нею обчислено заборгованість за аліментами, а надані стягувачем та боржником банківські виписки містять суттєві розбіжності у перерахованих/зарахованих сумах та не дають суду можливість встановити дійсний розмір такої заборгованості, суд доходить висновку, що державним виконавцем не в повній мірі виконано обов`язок щодо належного обчислення такої заборгованості за аліментами.

Щодо захисту порушеного права скаржника, суд зазначає таке.

За змістом ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з цим, сам по собі розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не є рішенням державного виконавця у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», а лише відображає таку заборгованість у паперовому вигляді та об`єктивно не розширює чи звужує права чи обов`язки учасників виконавчого провадження, а також не порушує такі права чи інтереси, оскільки державний виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця (ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відтак, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення скарги щодо визнання неправомірними дії державного виконавця та, з урахуванням імперативності положень ст. 451 ЦПК України, необхідності зобов`язати державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 3, 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Відтак, під час нового обчислення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, державному виконавцю слід вчинити дії визначені Законом України «Про виконавче провадження» та Сімейним кодексом України та урахувати встановлені обставини у цій справі.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. 260, 261, 447 453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соклакової Олени Миколаївни про визнання неправомірними дій, визнання нечинним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соклакової Олени Миколаївни щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04 січня 2021 року станом на грудень 2020 року із зазначенням суми заборгованості у розмірі 99805,026 грн.

Зобов`язати старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_7 обчислити розмір заборгованості із сплати аліментів у виконавчому провадженні № 46848988 станом на грудень 2020 року, відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Московському відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомити суд і заявника про виконання цієї ухвали, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05 травня 2021 року.

Суддя М. В. Власенко