УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 759/5101/14

провадження № 61-4290ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року та на постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року в частині заміни сторони у виконавчому провадженні та видачі дубліката виконавчих листів за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про заміну сторони виконавчого провадження, видача дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернулося в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором від 24 квітня 2008 року та судові витрати, а всього - 29 580, 97 доларів США та 42 427,06 грн.

Виконавчий лист № 759/5101/14-ц, який виданий на виконання вказаного рішення, у травні 2017 року через відсутність у боржника майна повернуто стягувачу без виконання та в подальшому втрачений.

05 березня 2020 року між товариством та банком укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус».

Ураховуючи викладене, товариство просило суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред`явлення його до виконання, який був пропущений через введення процедури ліквідації банку та через втрату оригіналу виконавчого документа.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року в складі судді Миколаєць І. Ю., залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року в складі колегії суддів Желепи О. В., Кравець В. А., Мазурик О. Ф., заяву задоволено, змінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у справі № 759/5101/14-ц. Видано дублікати виконавчих листів щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк» «Надра» заборгованості за кредитним договором та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Суди виходили з того, що на підставі договору про відступлення прав вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» перейшло право вимоги за кредитним договором № 81/П/78/2008-840 від 24 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження у порядку статті 442 ЦПК України. Оскільки оригінал виконавчого листа після його повернення стягувачеві до виконання не пред'являвся, товариство надало докази відсутності виконавчого листа у первинного кредитора та в товариства, тобто оригінал виконавчого листа був втрачений, а тому наявні підстави для видачі дубліката виконавчого листа, поновлення строку для пред`явлення такого листа до виконання.

Апеляційний суд не врахував доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що договір про відступлення права вимоги є недійсним, оскільки не надання суду довіреності представника, який уповноважений підписувати договір про відступлення права вимоги, не свідчить про недійсність такого договору.

15 березня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на вказані судові рішення та просив їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в товариства відсутній оригінал договору про відступлення права вимоги; довіреність на представника, який підписував указаний договір, до суду не надано; достатніх доказів на підтвердження втрати виконавчого документа не подано.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором № 81/П/78/2008-840 від 24 квітня 2008 року та судові витрати в загальному розмірі 29 580, 97 доларів США та 42 427,06 грн.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист № 759/5101/14-ц, який 30 травня 2017 року повернуто стягувачу без виконання через відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

05 березня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 81/П/78/2008-840 від 24 квітня 2008 року, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус».

Згідно умов указаного договору банк відступив шляхом продажу новому кредиторові належні банку, а новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених Договором, права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців та поручителів (боржників).

За відступлення прав вимоги за Основними договорами ТОВ «Інвест Хаус» сплатило ПАТ КБ «Надра» 2 109 275,07 грн.

Згідно пункту 14 договору про відступлення права вимоги такий договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін. Договір підписаний 05 березня 2020 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) зроблено висновок про те, що «оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробили правильний висновок про задоволення заяви.

За таких обставин підстави вважати, що суди допустили неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, відсутні.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року та на постанову Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року в частині заміни сторони у виконавчому провадженні та видачі дубліката виконавчих листів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Крат

М. М. Русинчук