Ухвала

Іменем України

30 квітня 2021 року

місто Київ

справа № 234/4868/18

провадження № 61-6775ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - Державне підприємство «Донецька залізниця»,

заінтересована особа - Ворошиловський районний відділ державної виконавчої служби міста Донецьк Головного територіального управління юстиції в Донецькій області,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2020 року у складі судді Переверзевої Л. І. та постанову Донецького апеляційного суду від 24 березня 2021 року у складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Агєєва О. В., Канурної О. Д.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

ОСОБА_1 у квітні 2018 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця» (далі - ДП «Донецька залізниця»)про стягнення заборгованості за заробітною платою у розмірі 12 098, 10 грн, середнього заробітку за час затримки розрахунку

при звільнення - 201 211, 62 грн, інфляційні збитки - 3 266, 46 грн.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 липня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ДП «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість за заробітною платою у розмірі 12 098, 10 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення - 201 211, 62 грн, інфляційні збитки - 3 266, 46 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалося.

ОСОБА_1 у червні 2020 року звернувся до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні ДП «Донецька залізниця» на його правонаступника Акціонерне товариство «Українська залізниця»

(далі - АТ «Українська залізниця»).

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2020 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 24 березня 2021 року, заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження, а саме боржника ДП «Донецька залізниця» на його правонаступника АТ «Українська залізниця» з примусового виконання виконавчого листа від 10 липня 2018 року, виданого Краматорським міським судом Донецької області у справі № 234/4868/18.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_1 врахував правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19), відповідно до яких АТ «Українська залізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» з дня державної реєстрації АТ «Українська залізниця», тобто з 21 жовтня 2015 року.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 21 квітня 2021 року, АТ «Українська залізниця» просить скасувати ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 24 березня 2021 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи необхідно вважати дату внесення відповідного запису до реєстру. ДП «Донецька залізниця» перебуває у стані припинення, однак відсутня державна реєстрація припинення юридичної особи.

Також заявник зазначає, що ДП «Донецька залізниця» знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, є самостійною юридичною особою, свої зобов`язання до АТ «Українська залізниця» не передавало.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд дослідив касаційну скаргу з доданими документами, під час вирішення процесуального питання про відкриття касаційного провадження зробив такі висновки.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції щодо заміни сторони виконавчого провадження, після її перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такий висновок Суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 липня 2018 року з ДП «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за заробітною платою у розмірі 12 098, 10 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення - 201 211, 62 грн, інфляційні збитки - 3 266, 46 грн.

Краматорським міським судом Донецької області 10 липня 2018 року на виконання судового рішення видано виконавчі листи.

Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 19 жовтня 2018 року на підставі постанови відкрито виконавче провадження № 57474799.

Оцінка доводів касаційної скарги

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша, друга статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «По виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частиною другою статті 167 ЦК України держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

На юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 82 ЦК України).

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що у статтях 104 та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може безумовно пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство може бути створене шляхом заснування або злиття, поділу, виділу чи перетворення підприємницького (підприємницьких) товариства, державного (державних), комунального (комунальних) та інших підприємств у акціонерне товариство. Товариство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції, яка діяла на дату реєстрації АТ «Українська залізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Законом України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, управління і розпорядження його майном та цей Закон спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Державну реєстрацію АТ «Українська залізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року. Згідно зі статутом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735, АТ «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП «Донецька залізниця». Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.

При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи реалізує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.

У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - АТ «Українська залізниця». Держава не має права вилучити будь-яку частину майна, зокрема ту, що знаходиться на неконтрольованій території, і не передати її (частину) правонаступнику.

При реорганізації в формі злиття не має правового значення, чи зазначено в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник є єдиним, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків.

Лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво щодо певних прав та обов`язків. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий.

Відсутність у передавальному акті ДП «Донецька залізниця» від 05 серпня 2015 року певного майна чи зобов`язання не свідчить про те, що АТ «Українська залізниця» не став правонаступником за ними, оскільки товариством як єдиним правонаступником прийнято усе майно та усі зобов`язання підприємств, які припиняються шляхом злиття.

Законом України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» передбачено, що оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється Товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб`єктів господарювання (частина сьома статті 2 цього Закону).

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції, що діяла станом на 21 жовтня 2015 року - дату реєстрації АТ «Українська залізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Передавальний акт складено 05 серпня 2015 року, державну реєстрацію АТ «Українська залізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року, однак припинення ДП «Донецька залізниця» не зареєстровано.

Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 2 Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту» загального користування товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ «Українська залізниця», моментом настання універсального правонаступництва АТ «Українська залізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, необхідно вважати дату його державної реєстрації 21 жовтня 2015 року, з моменту якої воно є правонаступником ДП «Донецька залізниця».

До наведених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) та остаточно встановила, що АТ «Українська залізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» з дати державної реєстрації АТ «Українська залізниця».

Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, врахувавши правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду, щодо встановлення правонаступника ДП «Донецька залізниця», підставно задовольнив заяву ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа від 10 липня 2018 року, виданого Краматорським міським судом Донецької області у справі № 234/4868/18.

Доводи касаційної скарги про те, що до правонаступника переходять усі права та обов`язки припиненої юридичної особи лише з моменту внесення відповідного запису, однак запис про припинення ДП «Донецька залізниця» відсутній, спростовується висновками Великої Палати Верховного Суду, яка зазначила, що злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга АТ «Українська залізниця» на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 24 березня 2021 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, пункту 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 24 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 234/4868/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості за заробітною платою та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко