БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/376/2021
Провадження № 2/497/326/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.

при секретарі Ковтун О.І.,

буз участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 про виділ в натурі частки нежитлової будівлі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з названим позовом (а.с.1-5), який згодом уточнив а.с.34-38), та просить постановити рішення, яким:

- виділити в окремий об`єкт нерухомого майна для присвоєння окремої поштової адреси і здійснити реєстрацію під окремим реєстровим номером ОСОБА_1 нежитлову будівлю, а саме: нежитлову будівлю літера "А" прим. № 2-84.9 кв.м. загальна площа - 84.9 кв.м;

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 47/200 частин нерухомого майна: нежитлову будівлю літера "А" прим. № 2-84.9 кв.м. загальна площа - 84.9 кв.м.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20 квітня 2007 року та договору дарування частини нежитлової будівлі від 30 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу (реєстр № 4171) ОСОБА_1 належить 47/200 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину № 4989 від 20 квітня 2007 року позивачу належить частка, яка складається з нежитлової будівлі, а саме: нежитлова будівля літера "А" прим. № 2-84.9 кв.м. загальна площа - 84.9 кв.м. Відповідно до висновку комунального підприємства "Болградське бюро технічної інвентаризації" щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 09 березня 2021 року № 02, враховуючи технічний стан, забезпечення необхідними системами інженерного обладнання, функціональне (цільове) використання та фактичну відокремленість, поділ виконати можливо. За наявною інформацією в позовній заяві, також існують інші співвласники названої нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які відокремились в окремі поштові адреси та отримали свідоцтво про право власності, а саме:

- ОСОБА_4 - 95/200 частини, при виділенні в окрему поштову адресу отримав свідоцтво про право власності за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_5 - 14/200 частини, при виділенні в окрему поштову адресу отримав свідоцтво про право власності за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_6 - 14/200 частини, при виділенні в окрему поштову адресу отримав свідоцтво про право власності за адресою: АДРЕСА_4 .

На даний час їй необхідно мати окрему поштову і юридичну адресу, а це неможливо без документа, яким би визначались конкретні приміщення, які закріплені за належною їй часткою, отже вона вимушена звернутись до суду з даним позовом про виділення в натурі її частки в спільній будівлі, в зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

В судове засідання 05.05.2021 року:

- позивач не прибула, хоча була повідомлена належним чином (а.с.44) подала заяву про підтримала своїх вимог та задоволення їх у повному обсязі. Також просила розгляд справи провести у її відсутність (а.с.33, 46).

- представник відповідача Болградської міської ради Одеської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду (а.с.45), в судове засідання не прибув, подав заяву про визнання позовних вимог, та розгляд справи у його відсутність (а.с.40-41).

- відповідач ОСОБА_2 також не прибув, будучи належним чином повідомленим (а.с.44), втім подав письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та розгляд справи без його участі (а.с.39, 47).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення уточнених позовних вимог за наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником 71/200 частини нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину ВММ №208212, виданий Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрований а реєстрі за №4989, та зареєстрований в КП «Болградське БТІ» Одеської області 29.12.2009 року (а.с.15).

30 грудня 2009 року було укладено договір дарування між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В., зареєстрований в реєстрі за №4171 - 12/100 частин нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.02.2021 року №245055546 власниками нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є:

- ОСОБА_2 - 15/100 частин,

- ОСОБА_7 - 7/100 частин,

- ОСОБА_5 - 7/100 частин,

- ОСОБА_1 - 47/200 частин,

- ОСОБА_4 - 95/200 частин, що в цілому складає одну цілу. Форма власності: приватна спільна часткова (а.с.17-18).

Комунальне підприємство «Болградське бюро технічної інвентаризації» 09 березня 2021 року надало висновок №02 «Щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна» згідно якого, враховуючи технічний стан, забезпечення необхідними системами інженерного обладнання, функціональне (цільове) використання та фактичну відокремленість - поділ виконати можливо (а.с.19).

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина другастатті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивачі не порушують, частка позивачів в спільній частковій власності має окремий вихід, при цьому не порушуються права інших співвласників, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1, 3ст. 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Згідно п.п.1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 №55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час прийняття рішення) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.6, 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд.

За умовами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Враховуючи те, що поділ нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - є можливим, а також те, що відповідачі позовні вимоги визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 та провести поділ нежитлової будівлі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 356, 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 206, 258, 259, 263-266, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 про виділ в натурі частки нежитлової будівлі - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в натурі в окремий об`єкт нерухомості 47/200 частин нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для присвоєння окремої поштової адреси, що складає: нежитлову будівлю літера «А» прим. №2, загальна площа - 84.9 кв.м. і здійснити реєстрацію під окремим реєстровим номером.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на виділене в натурі майно у вигляді 47/200 часток нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для присвоєння окремої поштової адреси, що складає: нежитлову будівлю літера «А» прим. №2, загальна площа - 84.9 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Кодінцева