Провадження № 4-с/537/2/2021
Справа № 2-2403/2008
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючої судді Фадєєвої С.О., за участю секретарів судових засідань Посмітної О.М., Супруненко О.О., скаржника ОСОБА_1 , представника скаржника адвоката Ковальчука О.М., представників Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шамало Ю.В., Галченко М.В., Терещенка Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, згідно якої просить поновити визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного МУМЮ (м. Суми) про арешт коштів боржника від 03.08.2020 у виконавчому провадженні № 10259150 в частині накладення арешту на рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» та зобов`язати Автозаводський ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного МУМЮ (м. Суми) зняти арешт з рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк».

Скаргу обґрунтував тим, що на виконанні у Автозаводському ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного МУМЮ (м. Суми) знаходиться виконавче провадження № 10259150 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь ОСОБА_2 в розмірі ј частини з усіх видів доходу. 03.08.2020 державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладений арешт на всі грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті у майбутньому. На картковий рахунок, відкритий у АТ «Приватбанк», він отримує виключно соціальні виплати, що підтверджується довідкою банківської установи. Вказав, що він перебуває на обліку в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості як безробітна особа та отримує допомогу по безробіттю. Рахунок, на який накладено арешт, є картковим рахунком і на нього надходять лише кошти соціальної допомоги від держави і жодних інших джерел доходу він не має. Зазначив, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не через його ухилення від сплати аліментів, а через те, що отримувана ним допомога по безробіттю є меншою, ніж щомісячна сума аліментів, яка нарахована державним виконавцем. Вважає, що його позбавили джерел до існування, оскільки всі його доходи стягуються в рахунок боргу.

Представником Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шевченко М. надіслано на адресу суду письмові заперечення на скаргу ОСОБА_1 , де вона вказала, що державним виконавцем не вчинено будь-яких протиправних дій при винесенні постанови про арешт коштів боржника, а тому скарга є необґрунтованою.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Ковальчук О.М. скаргу підтримали з підстав, викладених у ній, просили суд задовольнити вимоги скаржника.

Представники Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Терещенко Є.В., ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечили, вказали, що постанова державним виконавцем винесена правомірно, рахунок, на який накладено арешт не відноситься до рахунків із спеціальним чи обмеженим режимом використання, а тому просили відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, про що свідчить її розписка. На електронну адресу суду ОСОБА_2 надіслала заяву, відповідно до якої заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши скаржника, його представника, представників Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. В силу ч.1 ст. 448 цього Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як встановлено судом рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.10.2008 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.10.2008 і до досягнення дитиною повноліття. Вищевказане рішення набрало законної сили, видано виконавчий лист, який пред`явлений для виконання до державної виконавчої служби. На даний час виконавчий лист перебуває на виконанні у Автозаводському ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), виконавче провадження № 10259150, що не заперечується учасниками розгляду та підтверджується матеріалами справи.

Державним виконавцем в межах виконавчого провадження проведено ряд виконавчих дій, в тому числі постановою від 21.12.2015 накладено арешт на належні боржнику на праві власності квартири та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, постановою від 21.12.2015 оголошено в розшук належні боржнику транспортні засоби, проводилися інші заходи.

03.08.2020 у вищевказаному виконавчому провадженні державним виконавцем Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Бажан М.О. винесена постанова про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що можуть будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту, та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Письмовими доказами, зокрема розрахунком заборгованості зі сплати аліментів для непрацюючого боржника, також підтверджується наявність у ОСОБА_1 заборгованості як на час винесення постанови державного виконавця про накладення арешту, так і на час надходження скарги до суду. В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував наявності заборгованості зі сплати аліментів на час розгляду скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2021 скаржник звертався з скаргою до Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного МУМЮ (м. Суми) з приводу накладення арешту на його грошові кошти, скарга задоволена не була.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом статей 1, 5 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пункт 7 частини третьої статті 18 із змінами, внесеними згідно із Законом № 559-IX від 13.04.2020 в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови, в частині накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу, набрали чинності з 01.01.2021).

Загальний порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений в статті 48 Закону № Закону «Про виконавче провадження», так звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (в частині накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу, зміни набрали чинності з 01.01.2021).

Отже, стаття 48 вказаного Закону встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Згідно ч.1. 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника; постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до пункту 6 ч. 3 розділу І Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону «Про виконавче провадження» повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 цього Закону.

Саме такий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 24.02.2021 в справі № 756/1927/15-ц та в постанові від 03.02.2021 в справі № 756/1927/16-ц.

Як вбачається із постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області від 03.08.2020 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , арешт накладено на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що можуть будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту, та/або звернення стягнення, на які заборонено законом.

Тобто, державний виконавець визначила банківським установам порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

АТ КБ «ПриватБанк», здійснюючи виконання постанови приватного виконавця від 03.08.2020 та виконуючи покладений на нього обов`язок щодо визначення статусу рахунка № НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ) вважало за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому. При цьому довідкою від 17.01.2021 АТ КБ «ПриватБанк» підтвердило, що ОСОБА_1 має в банку картку НОМЕР_2 (рахунок НОМЕР_1 ), на яку отримує соціальні виплати, також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Отже, відсутні підстави вважати, що рахунок, відкритий ОСОБА_1 , належить до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

В судовому засіданні скаржник підтвердив, що до банківської установи він подавав заяву про відкриття загального рахунку.

Також судом береться до уваги, що кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15, Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

Отже, судом встановлено, що державним виконавцем фактично було звернуто стягнення на майно (кошти боржника), що перебувають на банківському рахунку та на зберіганні у банку, процедура здійснення якого врегульована розділом VII Закону «Про виконавче провадження» та була дотримана приватним виконавцем.

Що стосується доводів скаржника та його представника щодо звернення державним виконавцем стягнення на всі доходи скаржника, то суд вважає їх помилковими, оскільки постановою державного виконавця від 04.09.2020 звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує у Кременчуцькому міжрайонному центрі зайнятості, шляхом зобов`язання здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача, а саме у розмірі 50% (25% поточні аліменти, 25% - погашення боргу) до погашення суми боргу, який станом на 01.09.2020 становить 128344,05 грн., в подальшому проводити утримання в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч.3 ст. 22 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Пунктом 6.9 глави V Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах зі змінами передбачено, що банк для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі - окремий рахунок).

Як роз`яснено Національним Банком України в листі від 01.10.2014 № 25-110/55892 «Про окремі питання ведення поточних рахунків, доходи у вигляді процентів за якими не оподатковуються» у разі, якщо у клієнта вже відкритий поточний рахунок у банку, на який здійснюється зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат, клієнту не потрібно відкривати окремий рахунок для таких надходжень. Банку достатньо укласти із клієнтом додатковий договір до договору банківського рахунку, де передбачити обмеження щодо зарахування коштів.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що до банківської установи він подавав заяву про відкриття загального рахунку, при цьому він не позбавлений права відкрити рахунок для соціальних виплат, де додатковим договором передбачити обмеження щодо зарахування інших коштів.

Враховуючи викладене суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст ухвали складено 30 квітня 2021 року.