Справа № 308/9699/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Ужгороді заяву про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч. 6 ст. 268 ЦПК України 28.04.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 29.04.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Від представника позивача адвоката Бобонич Н.В. надійшла заява про відвід судді Фазикош О.В.. Вказує, що нею було укладено договір про надання правової допомоги позивачу у вказаній вище справі ОСОБА_1 .. Зазначає, що їй стало відомо, що представник відповідача адвокат Овсепян К.А. тривалий час була помічником в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області та перебувала в підпорядкуванні головуючого судді Фазикош О.В., тому для недопущення будь-яких сумнівів з боку сторін по справі в неупередженості головуючого по справі судді Фазикош О.В. при розгляді даної справи заявляє відвід, оскільки факт перебування ОСОБА_4 помічником судді Фазикош О.В. у стороннього спостерігача може об`єктивно викликати сумніви в неупередженості судді при прийнятті рішення.

Позивач в судовому засіданні підтримала поданий відвід судді.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечили проти заявленого відводу з підстав пропущення строку звернення з заявою про відвід судді.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, заяву що надійшла від представника позивача про відвід судді, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно ч.7 ст.40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ Про судоустрій і статус суддів України , кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Це положення чинного законодавства України кореспондується із положеннями ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України, яка передбачає порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Так, п.5 ч.1 статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), в тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Право позивача на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Представник позивача заявляє про відвід судді мотивуючи тим, що тільки в судовому засіданні їй стало відомо, що представник відповідача працювала в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області на посаді помічника судді, а тому існують сумніви в об`єктивному судовому розгляді. Адвокат Овсепян К.А. працювала певний період часу в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області на посаді помічника судді. При цьому, більше чотирьох років не працює в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області.

Суд приходить до переконання, що посилання в заяві в цій частині на зазначені обставини є безпідставними, така заява містить лише власні припущення та в цій частині є суб`єктивними судженнями позивача та її представника та об`єктивно нічим не підтверджені.

Враховуючи вищенаведене, такі доводи, зазначені у заяві в цій частині, не є обставинами, які свідчить про наявність підстав для відводу судді, а тому наведене у сукупності свідчить про відсутність підстави для відводу судді саме з цих підстав.

Поряд з цим, враховуючи підстави зазначені в п.5 ч.1 статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, в тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, суд вважає, що викладені в заяві про відвід саме такі обставини необхідно прийняти до уваги.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року).

Враховуючи, що представник позивача подала заяву про відвід судді, вказуючи про можливе виникнення сумнів у разі прийняття рішення у даній справі у зв`язку з тим, що адвокат відповідача тривалий час працювала помічником судді Фазикош О.В., з метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання нарікань на необ`єктивність та упередженість головуючого судді Фазикош О.В., а також звинувачень у заінтересованості результатів розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість головуючого судді, з огляду на те, що у стороннього спостерігача може об`єктивно викликати сумніви в неупередженості судді при прийнятті рішення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення відводу в цій частині.

Враховуючі всі вище зазначені обставини, заяву представника позивача про відвід судді слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.39,40 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача про відвід головуючому судді Фазикош О.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Передати справу (Матеріали цивільної справи №308/9699/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до канцелярії Ужгородського міськрайонного суду для виконання вимог, передбачених ст.ст. 33, 41 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош