Номер провадження: 22-ц/813/6575/21
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Воронової Є.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення земельної ділянки до попереднього стану шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року, Одеська міська рада звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про приведення земельної ділянки до попереднього стану шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва.

Одночасно з поданням позову, позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна : квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна .

В обґрунтування заяви позивач послався на те, що за відповідачем за спірною адресою замість проведення робіт з реконструкції спірної квартири проводиться будівництво прибудови до квартири за рахунок земельної ділянки, що не була відведена відповідачу у встановленому законом порядку та є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси. ОМР стверджувала, що такі свідомі дії ОСОБА_1 можуть призвести до формальних підстав подальшого незаконного набуття відповідачем права власності на спірний об`єкт. Позивач стверджував, що невжиття судом заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення позову судом, оскільки відповідач може незаконно набути право власності на прибудований об`єкт нерухомості та відчужити спірне майно третім особам.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року заяву Одеської міської ради про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року.

В судове засідання, призначене на 22.04.2021 року, з`явився представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Одеська міська рада до суду не з`явилась, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення при задоволенні позову. Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що вид забезпечення позову, обраний позивачем, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ст. 150 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, тощо.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника); метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову мотивована тим, що предметом спору є звільнення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва (прибудови).

Крім того заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаній справі маже мати наслідки вчинення за відповідними заявами ОСОБА_1 реєстраційних дій стосовно збільшення площі квартири ( включно з самочинно збудованою прибудовою), зміни підстав виникнення права власності, виділ об`єктів нерухомого майна та подальше відчуження квартири із самочинно збудованою прибудоваю третім особам. Одеська міська рада також зазначає, що відповідні дії можуть призвести до порушення прав заявника на захист свого права власності щодо земельної ділянки та ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь Одеської міської ради.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову у вказаній справі, оскільки в разі відчуження відповідачем спірного об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , разом з самочинно збудованою прибудовою, вразі встановлення вказаного факту судом першої інстанції, на користь третіх осіб, в подальшому , виконання рішення суду, постановленого за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , буде неможливим.

Забезпечення позову в даному випадку, виступає запорукою виконання рішення суду, у разі ухвалення його на користь Одеської міської ради, а тому апеляційний суд вважає, що вимоги про забезпечення позову є співмірними позовним вимогам.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції вжито заходів забезпечення позову без будь-яких належних доказів, які повинні бути надані позивачем на підтвердження своїх вимог, апеляційний суд відхиляє, як необґрунтовані, оскільки в поданій заяві Одеська міська рада довела, що між сторонами дійсно існує спір, предметом якого є звільнення відповідачем самовільно зайнятої земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва (прибудови). В якості наявності права власності відповідача на спірне майно в розмірі 44,9 кв.м, Одеська міська рада надала суду для дослідження витяг про державну реєстрацію прав № 233101810. Крім того матеріали справи містять акт огляду земельної ділянки, складений у вересні 2020 року відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотриманням вимог земельного законодавства Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (а.с.23), яким встановлено, що документів, які підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою, на якій проводиться будівництво зазначеної прибудови у департаменті комунальної власності Одеської міської ради відсутні. Жодних доказів на спростування вказаної інформації відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

З огляду на вказане та на підставі наданих Одеською міською радою доказів, апеляційний суд вважає, що доводи заявника про необхідність забезпечення позову є обгрунтованими та невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Крім того апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказаний вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна має тимчасовий характер, оскільки лише тимчасово обмежує право власника розпоряджатися таким об`єктом, а саме відчужувати будь-яким іншим особам, вчиняти реєстраційні дії стосовно збільшення площі квартири включно із самочинно збудованою прибудоваю, оскільки внаслідок таких дій стане неможливим або утрудненим подальший захист прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення земельної ділянки до попереднього стану шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.04.2021 року.

Головуючий Т.В.Цюра

Судді: О.С. Комлева

Л.А.Гірняк