Справа № 750/1990/21
Провадження № 2/750/906/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Левченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

23 лютого 2021 року позивач засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.04.2021, просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому позов визнав частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на неповнолітню дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також у відзиві на позовну заяву відповідач заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, оскільки ці витрати не є співмірними зі складністю справи та не є необхідними під час розгляду даної справи. Крім того, зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували понесені позивачем витрати на правову допомогу.

Позивач та її представник у судовому засіданні уточнений позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні уточнений позов визнав, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.12.2012 (а.с. 5).

Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_3 працює в ТОВ «ВОЛЬТАЖ КОМ» та займає посаду менеджер зі збуту. Загальна сума доходу за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року становить 33776 грн. 73 коп.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_3 на праві власності належить дві земельні ділянки площею 1,6095 га та 2,1845 га в с. Черниш Чернігівського р-ну, які він здає в оренду ТОВ «ЧЕРНИШ-АГРО» (а.с. 8-9).

Крім того, ОСОБА_3 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , а також належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яку він продав (а.с. 8-9, 10).

Позивач у судовому засіданні також пояснила, що вона на даний час працює, на її утриманні знаходиться їх спільна з відповідачем дитина, а також непрацездатна матір ОСОБА_5 , яка є пенсіонером (а.с. 15). Її дохід складається лише із заробітної плати, якої недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання дитини, матері, її особистого проживання та утримання квартири. Інших доходів вона на даний час не має.

Відповідно до копії довідки про доходи № 698 загальна сума доходу позивача за період з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року становить 82586 грн. 77 коп. (а.с. 16).

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на вказане, враховуючи вимоги закону, визнання позову відповідачем, обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Крім того, на підставі ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

У зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі витрати на правничу допомогу.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Яременко Ю.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 23.01.2021 та ордеру серії СВ № 1012254 від 01.04.2021.

Відповідно до розрахунку (акту виконаних робіт) оплати роботи (послуг) адвоката за надання правової допомоги, вартість послуги за складання позовної заяви про стягнення аліментів на дитину становить 1800 грн., які були сплачені позивачем згідно дублікату квитанції № 0.0..1 від 04.03.2021 (а.с. 35, 35 на звороті).

Також, згідно іншого акту виконаних робіт від 23.04.2021 вартість послуг становить: 700 грн. за складання заяви про уточненя позовних вимог, 400 грн. за складання пояснення по справі, 200 грн. складання клопотання про виклик свідка, а всього 1300 грн., які ОСОБА_1 сплатила згідно меморіального ордеру № L042065ЕВ6 від 20.04.2021.

Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з критеріїв реальності адвокатських послуг, їх дійсної вартості та необхідності, а також критерію розумності їх розміру.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу.

Проте, враховуючи складність справи, яка не належить до категорії складних, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог частини третьої статті 141 ЦПК України, суд вважає достатнім розміром стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на правничу допомогу у даній справі у сумі 1800 грн. за складання позовної заяви, так як інші витрати згідно меморіального ордеру № L042065ЕВ6 від 20.04.2021 оплачені за послуги по уточненню позовних вимог (що є процесуальним правом позивача), по складанню письмового пояснення (що не обов`язковим процесуальним документом) та складанню клопотання про виклик свідка (дане клопотання було знято позивачем, а тому судом не розглядалось).

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про стягнення судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 430 ЦПК України та статтями 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чернігів (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1800 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 908 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя