Справа № 202/2355/21
Провадження № 2-з/202/55/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

30 квітня 2021 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Терещук Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики від 15 січня 2020 року в розмірі 40000 доларів США та 3% річних у розмірі 1361 доларів США, посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення позики в установлений договором строк не виконала.

Разом із позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на майно та грошові кошти в межах ціни позову в сумі 41361 доларів США, що еквівалентно 1151424,06 грн., які знаходяться на будь-яких рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 та будуть виявлені під час виконавчого провадження, а також накласти арешт на корпоративні права ОСОБА_2 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «УКРСИРОВИНА» () та в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОХОРОННО-ДЕТЕКТИВНЕ АГЕНСТВО «ДЕЛЬТА-Ф» ().

Дана заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки відповідач може відчужити належне їй майно, у тому числі грошові кошти та корпоративні права.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду».

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен маєправо на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд враховує, що предметом позову є стягнення суми боргу за договором позики та 3% річних у розмірі 41361 доларів США, що еквівалентно1151424,06 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, зокрема копію розписки відповідача про отримання позики від позивача у розмірі 40000 доларів США.

При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору та в разі задоволення зазначеного позову судове рішення підлягатиме примусовому виконанню, зокрема шляхом звернення стягнення на майно та кошти боржника.

Відповідач як боржник у зобов`язанні має об`єктивну можливість розпорядитися належним їй майном, у тому числі грошовими коштами на банківських рахунках, що ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду на користь позивача у випадку задоволення його позову.

Тож, враховуючи наявний між сторонами спір, який підтверджується наданою позивачем розпискою відповідача, можливість відповідача розпорядитися належними їй коштами до розгляду справи по суті, суд вважає можливим накласти арешт на належні відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в межах ціни позову в сумі 41361 доларів США, що еквівалентно 1151424,06 грн., які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на її ім`я як фізичної особи, окрім тих коштів, накладення арешту на які заборонено законом.

На переконання суду, такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки згідно розписки, наданої позивачем, нею отримано позику як фізичною особою та позивачем заявлені до неї вимоги майнового характеру і ціна позову складає 1151424,06 грн., забезпечення позову носить тимчасовий характер, накладеним арештом на грошові кошти не буде порушено прав інших осіб, оскільки в часу зарахування грошових коштів на рахунок відповідача вони є її власністю.

Щодо накладення арешту на інше майно та корпоративні права ОСОБА_2 , то суд враховує, що відповідно до статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Отже, корпоративні права є різновидом майнових прав, пов`язаних з правом на частку у статутному капіталі та частку в майні господарського товариства і не можуть відчужуватися окремо одне від одного.

Пунктом 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вониперебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Поряд із цим, суд бере до уваги, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Суд бере до уваги, що безпосередньо корпоративні права відповідача у статутному капіталі юридичних осіб не є предметом спору.

Позивачем не надано достатнього обґрунтування та належних і допустимих доказів на підтвердження імовірного вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду шляхом відчуження належних їй корпоративних прав, а також неможливість забезпечити виконання рішення суду шляхом застосування інших видів забезпечення позову, зокрема недостатність коштів на рахунках відповідача чи іншого майна відповідача (нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване до 2013 року, транспортних засобів та іншого цінного рухомого майна), за рахунок якого може бути виконане рішення суду в разі задоволення позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що накладення арешту на корпоративні права відповідача є передчасним, застосування цього заходу забезпечення може порушити як права відповідача, так і інших осіб, з огляду на те, що відповідач володіє такими права разом із іншими особами, та у справі відсутні дані та докази неможливості забезпечити виконання рішення суду за рахунок коштів відповідача, на які накладається арешт у межах ціни позову.

Крім того, суд звертає увагу, що, заявляючи вимогу про накладення арешту на інше майно відповідача, позивач не зазначив такого майна, не надав відповідних доказів.

Відтак, заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відповідно до статті 154 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач має зареєстроване місце проживання в місті Дніпрі, підстав вважати, що майновий стан позивача є недостатнім для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові немає. Докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, в суду відсутні. При цьому суд звертає увагу, що відповідач вправі звернутися із заявою про застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Накласти арешт на грошові кошти в будь-якій валюті в межах ціни позову 41361 (сорок одна тисяча триста шістдесят один) долар США, що еквівалентно 1151424 (один мільйон сто п`ятдесят одна тисяча чотириста двадцять чотири) грн. 06 коп., які належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та знаходяться на банківських рахунках, відкритих на її ім`я як фізичної особи, окрім тих коштів, накладення арешту на які заборонено законом.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дані сторін:

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Суддя Н.Ю. Марченко