Житомирський апеляційний суд
Категорія 21 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/17762/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 травня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні їх присадибною земельною ділянкою площею 0,0620 га по АДРЕСА_1 шляхом перенесення огорожі у вигляді металевої сітки на межу згідно поворотних точок земельної ділянки кадастровий №:11:007:0052. Свою позовну заяву обґрунтовувала тим, що вона, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а відповідач є власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Відповідач, скориставшись помилкою експерта, встановив на належній їй та членам її сім`ї частині земельної ділянки металеву сітку у вигляді огорожі, яка розмежовує дві земельні ділянки, внаслідок чого вона продовжує користуватися земельною ділянкою площею меншою, ніж зазначена в правовстановлюючих документах. Своїми незаконними діями щодо встановлення огорожі на її земельній ділянці та бездіяльності в усуненні перешкод ОСОБА_2 завдав їй моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 18 травня 2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,0620 га по АДРЕСА_1 шляхом перенесення огорожі у вигляді металевої сітки на межу із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно поворотних точок земельної ділянки кадастровий №:11:007:0052. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Представник відповідача адвокат Войдевич О.А. від імені ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_6 не є одноосібним власником земельної ділянки площею 0,0620 га по АДРЕСА_1 . При цьому судом першої інстанції не з`ясовано, чи підтримують інші співвласники позовні вимоги ОСОБА_1 , чи порушуються їхні права з боку ОСОБА_2 , чи є в наявності договір між трьома співвласниками на землекористування з виділом часток в натурі чи/або в користування. Вимога ОСОБА_1 щодо перенесення огорожі у вигляді металевої сітки є не справедливою, оскільки не існує жодного паркану з металевої сітки, а фотознімками з висновку судової експертизи підтверджується наявність капітального паркану з каменю. Вважає, що підрахунки зроблені судовим експертом при проведенні судової експертизи є хибними та не відповідають дійсній площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Крім того, судом першої інстанції поверхнево та необ`єктивно досліджено питання щодо строку позовної давності, оскільки паркан було влаштовано в 2005 році і саме з цього часу необхідно обраховувати строк звернення до суду. Вважає, що ОСОБА_1 неодноразово зловживала своїми процесуальними правами, так як не надала до суду оригіналів документів технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зокрема посилається на те, що виділ в натурі земельної ділянки не проведений, якою володіють, користуються і розпоряджаються співвласники. Ні відповідач, ні його представник не зверталися до суду першої інстанції з клопотанням про допит інших співвласників в якості свідків. Що стосується підрахунків судового експерта, то лише спеціаліст в галузі земельного законодавства може надати обґрунтовану відповідь, але під час розгляду справи даних запитань не виникало. Зазначає, що співвласником земельної ділянки стала лише в 2018 році та з цього часу має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своєю власністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 04 травня 2004 року розділено земельну ділянку площею 1860 кв.м по АДРЕСА_1 за 1-м варіантом висновку технічної експертизи від 10 березня 2003 року та виділено в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1240 кв.м, а ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 620 кв.м. Рішення залишено без змін судами апеляційної і касаційної інстанцій та набрало законної сили (а.с.53-56 т.1).

Виконком Житомирської міської ради у 2011 році будинку по АДРЕСА_2 (літ.А) надав уточнену адресу: АДРЕСА_2 .

Із змісту листа Комунального підприємства «Житомирський міський центр земельних відносин» від 23 травня 2011 року вбачається, що відповідно до виготовленого кадастрового плану земельної ділянки за розмірами, встановленими рішенням суду, площа становить: ОСОБА_1 та ОСОБА_8 0,0564 га, а ОСОБА_2 0,1296 га. Враховуючи розбіжності між промірами та площею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 рекомендовано переглянути встановлений судом порядок користування даною земельною ділянкою (а.с.57 т.1).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2011 року (справа №2-3200/11), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 21 грудня 2011 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 та Житомирської міської ради про коригування меж земельної ділянки.

Рішенням Житомирської міської ради від 30 серпня 2012 року №411 ОСОБА_1 та ОСОБА_8 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0620 га (а.с.76 т.1).

Рішенням комісії із вирішення земельних спорів Житомирської міської ради від 22 листопада 2013 року рекомендовано погодити межу земельних ділянок по фактичному користуванню у зв`язку із недосягненням згоди суміжними землекористувачами: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 січня 2016 року (справа №295/2052/15-ц) ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (а.с.59-60 т.1).

Відповідно до рішення Житомирської міської ради від 30 листопада 2016 року №416 ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0620 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.81 т.1).

Рішенням Житомирської міської ради від 01 березня 2018 року №968 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на якій розміщений об`єкт нерухомого майна, та передано у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0620 га із кадастровим номером :11:007:0052 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.92-93 т.1).Частка ОСОБА_1 у спільній власності - 186/620, частка ОСОБА_8 у спільній власності 329/620, частка ОСОБА_5 у спільній власності 105/620.

Відомості про державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки внесені до Державного земельного кадастру 09 грудня 2017 року на підставі технічної документації із землеустрою, складеної 12 травня 2017 року ТзОВ «Підприємство «Житомирземпроект» (а.с.90 т.1).

Відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 та користувачем земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,1240 га.

Згідно пункту «в» частини першої ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до частини другої ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з частиною другою ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до висновку експерта ТзОВ «Земельний центр Житомир» №48-Е/19 від 29 листопада 2019 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, паркан, встановлений ОСОБА_2 , розташований на земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_1 . Площа самовільно зайнятої земельної ділянки схематично зображено та описано в дослідницькій частині висновку. Площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (зелений колір) становить 0,0578 га. Площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (жовтий колір) становить 0,1264 га (а.с.9-30 т.2).

Окрім того, в судовому засіданні в суді першої інстанції експерт підтвердила, що ОСОБА_2 самовільно зайнято земельну ділянку по АДРЕСА_1 з південної сторони площею 0,0035 га та зі східної сторони площею 0,003 га.

Судом встановлено, що рішення міської ради від 01 березня 2018 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0620 га із кадастровим номером :11:007:0052 є чинним та у встановленому законом порядку не визнано недійсним в частині щодо позивача. Саме вказаним рішенням визначено межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі (на місцевості) (а.с.92-93 т.1). Не скасована й державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :11:007:0052 та запис про право власності.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Способи захисту цивільного права та інтересу зазначені у статті 16 ЦК України. У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аргументи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції не з`ясовувалося питання підтримання іншими співвласниками позовних вимог ОСОБА_1 , хоча вона не є одноосібним власником земельної ділянки, не впливають на розгляд справи по суті. Виходячи з положень ст.88 ЗК України, яка регулює порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, не можна вважати таку обставину й недодержанням норм процесуального права. Так, у даному випадку виділ часток в натурі у праві спільної часткової власності не здійснювався, договір про спільну часткову власність на земельну ділянку із кадастровим номером :11:007:0052 не укладався та ця земельна ділянка все ж таки перебуває у спільній власності, а тому ОСОБА_1 , як один з співвласників майна, не обмежена у вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту права. Окрім того, якщо інші співвласники спільної часткової власності будуть вважати, що рішенням, винесеним у даній справі, якимось чином зачіпаються їхні права, свободи, інтереси або обов`язки, то вони не обмежені у праві оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Наразі інші співвласники спільної часткової власності ( ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ) із апеляційними скаргами не зверталися, а тому за таких обставин й передчасно стверджувати, що їх права порушуються, якщо вони самі про це не заявляють та таких повноважень відповідачу не надавали.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність паркану з металевої сітки та наявність капітального паркану з каменю спростовуються висновком експерта ТзОВ «Земельний центр Житомир» від 29 листопада 2019 року №48-Е/19, що додаткового обгрунтування не потребує (а.с.20,24 т.2).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності не відповідають дійсним обставина справи, враховуючи, що у березні 2018 році затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передано земельну ділянку площею 0,0620 га із кадастровим номером :11:007:0052 позивачу як співвласнику. Саме з цього часу ОСОБА_1 набула право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, а створені навколо цього питання обговорення є надуманими. Із позовом ОСОБА_1 звернулася до суду в грудні 2018 року, тобто у межах загального трирічного строку позовної давності.

Отже доводи апеляційної скарги не змінюють висновків суду першої інстанції.

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,0620 га по АДРЕСА_1 шляхом перенесення огорожі у вигляді металевої сітки саме на межу із земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , яка перебуває у користуванні відповідача, згідно з поворотних точок земельної ділянки кадастровий №:11:007:0052.

Колегія суддів апеляційного суду не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди, оскільки позивач із апеляційною скаргою у цій частині рішення суду не зверталася.

Приймаючи до уваги, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не змінюють та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, що відповідає положенням ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 травня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 29 квітня 2021 року.