Ухвала

29 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 295/9321/15-ц

провадження № 61-131св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи за первісним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант-Асістанс»,

учасники справи за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.Бі.АЙ»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 червня 2019 року у складі судді Перекупки І. Г. та постанову Житомирського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Талько О. Б., Коломієць О. С., Шевчук А. М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-Асістанс"(далі - ТОВ «Гарант-Асістанс»), в якому просив стягнути з відповідачів

у солідарному порядку 19 497,84 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 листопада 2012 року, близько 10 години, на перехресті вулиць Короленка-Перемоги в м. Житомирі

ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ Forza AF 6854, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску, здійснила наїзд на керований ним автомобіль VOLKSWAGEN Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1986 року випуску. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобіль VOLKSWAGEN Passat пошкоджений. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження від 26 лютого 2014 року вартість відновлювального ремонту становить 19 497,84 грн. ДТП виникла з вини ОСОБА_2 , яка не дотрималася безпечної дистанції руху, проте протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, складений відносно нього. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2012 року матеріали адміністративної справи повернуто для доопрацювання та на підставі постанови цього ж суду від 27 квітня 2015 року провадження у справі закрито

у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова не містить висновків суду щодо наявності його вини у цій ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТОВ "Гарант-Асістанс".

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути із ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.АЙ» (далі -

ПрАТ "Страхова група" Ю. БІ. АЙ")в солідарному порядку 24 887 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що винним у цій ДТП є ОСОБА_1 , який при виїзді з другорядної дороги не надав дорогу керованому нею автомобілю ЗАЗ Forza AF 6854, який рухався по головній дорозі, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема, показами свідка, схемою ДТП та протоколом про адміністративне правопорушення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля VOLKSWAGEN Passat була застрахована у ПрАТ "Страхова група "Ю. БІ. АЙ". Внаслідок даної ДТП належний їй автомобіль пошкоджений та на відновлення його попереднього стану вона витратила 24 887 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 03 квітня 2014 року. Внаслідок винних дій ОСОБА_1 їй завдано моральну шкоду, розмір якої становить 10 000 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 7 червня 2019 року

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнено в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ПрАТ "Страхова група " Ю. БІ. АЙ" на користь ОСОБА_2 24 887 грн на відшкодування матеріальної шкоди. Стягнено

з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди, 1 981,80 грн за проведення трасологічної експертизи, 1 144 грн за проведення автотехнічної експертизи та 487,20 грн судового збору.

Суд першої інстанції керувався тим, щовинним у ДТП є ОСОБА_1 , оскільки він порушив пункти 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, якими передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції в частині зустрічних позовних вимог

ОСОБА_2 , а також розподілу судових витрат скасовано

й ухвалено в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 24 887 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 3 425,80 грн судових витрат.

В задоволенні решти вимог відмовлено. Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 залишено без змін.

Апеляційний суд погодився із судом першої інстанції, що встановлені судом обставини свідчать про те, що винним у ДТП є ОСОБА_1 . Проте законодавством не передбачена можливість покладення на страхувальника та страховика солідарного обов`язку відшкодувати матеріальну шкоду. Право на отримання відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

ОСОБА_2 , як власник пошкодженого транспортного засобу, мала право на звернення до страховика у визначений законом строк із заявою про виплату страхового відшкодування, проте таким правом не скористалась. Матеріали справи не містять доказів її звернення з відповідною заявою до

ПрАТ "СГ "Ю. БІ. АЙ". Звернення ОСОБА_2 до суду із зустрічним позовом також відбулось після закінчення річного строку з моменту даної ДТП; пошкоджений у даній ДТП автомобіль був відремонтований. Тому відсутні підстави для покладення на ПрАТ "СГ "Ю. БІ. АЙ" обов`язку відшкодувати ОСОБА_2 матеріальну шкоду. Оскільки зазначена ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , саме він зобов`язаний відшкодувати спричинену

ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, стягнути судові витрати.

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 147/66/17 (провадження

№ 61-581св18). Суд касаційної інстанції зазначив про наявністьвиключної правової проблеми, що полягає у різному застосуванні висновків Великої Палати Верховного Суду щодо наявності підстав для покладення обов`язку на винну

у ДТП особу відшкодувати шкоду на користь потерпілого, перед яким

у страховика порушника не виникло обов`язку зі сплати страхового відшкодування внаслідок порушення потерпілим строків подання заяви про страхове відшкодування, передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08 липня 2020 року справу

№ 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) прийнято та призначено до розгляду.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 147/66/17.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження

у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 295/9321/15-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 147/66/17.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

М. Ю. Тітов