Справа № 212/8458/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Козлова Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання: Машошиної Ю.О.,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Галка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне», приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Верховного суду від 03 жовтня 2018 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року, щодо ОСОБА_2 в частині цивільного позову скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Згідно уточненої позовної заяви позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне», Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 10.04.2016 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Рено-Логан» р.н.з НОМЕР_1 на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на позивача. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження.

10 квітня 2016 року позивач переніс операцію з проведення спиці через п`яточну кістку та зі здійсненням блокуємого інтрамедулярного остеосинтезу (БІОС) лівої великогомілкової кістки (поєднання уламків кісток металоконструкцією). Позивачеві здійснювалася первинна хірургічна обробка ран в умовах стаціонару. Позивач пролікувався в умовах стаціонару протягом 17 календарних днів. В подальшому по 01 липня 2016 року за станом здоров`я вимушений був проходити амбулаторне лікування.

З 17.11.2016 року по 29.11.2016 року позивач повторно потрапив до лікарні на стаціонарне лікування у зв`язку зі скаргами на частий головний біль, запаморочення, порушення сну, швидку втому, внаслідок травми отриманої у квітні 2016 року.

З квітня 2016 року по травень 2017 року позивач жив з металоконструкцією у нозі.

23.05.2017 року позивач переніс операцію з видалення металоконструкції та з 22.05.2017 року по 26.05.2017 перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні. А також по 08.06.2017 року вимушений був перебувати на амбулаторному лікуванні.

У зв`язку з хворобою позивач змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування позивач вимушений був терпіти жахливий біль, втратив спокій та сон, вимушений був приймати велику кількість ліків, в тому числі і знеболювальне. Він був прикутий до ліжка протягом місяця (спочатку в лікарні, а потім і вдома), вимушений протягом 3-4 місяців користуватися милицями, а потім протягом ще 2-3 місяців паличкою та відчувати себе людиною з обмеженими можливостями у своєму молодому віці. Також позивач дуже хвилюється за наслідки отриманої травми, які можуть вплинути на стан його здоров`я та в подальшому та призвести до втрати професійної працездатності. Адже травма з тяжкими наслідками заподіяна йому у віці 29 років, а він прагне досягти значних успіхів у роботі, але не впевнений, що наслідки травми не вплинуть на його працездатність. Позивача і на теперішній час турбують головний біль, запаморочення, порушення сну, біль у нозі особливо у період зміни погодних умов.

Автомобіль «Рено-Логан» яким керував ОСОБА_2 є власністю ТОВ «Охорона-Рівне». Факи перебування ОСОБА_2 на час скоєння ДТП у трудових обов`язках з ТОВ «Охорона-Рівне» встановлений вироком суду.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3793441, на час вчинення ДТП була застрахована в АСК «ІНГО Україна».

Таким чином АСК «ІНГО Україна» повинні бути стягнуті витрати пов`язані з лікуванням позивача у закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів у розмірі 31516,89 гривень, що в межах ліміту відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю.

Протоколами ТОВ «АСКА-Девелопмент», де працював позивач відмовлено в виплаті допомоги в зв`язку тимчасовою втратою працездатності за листом непрацездатності №472876 від 18.07.2016 за період з 29.04.2016 по 17.06.2016; за листом непрацездатності №472877 від 18.07.2016 за період з 18.06.2016 по 01.07.2016. В зв`язку з перебуванням позивача на стаціонарному та амбулаторному лікування, було втрачений заробіток в сумі 8584,38 гривень.

Сума втраченого заробітку підлягає стягненню з стразової компанії АСК «ІНГО Україна».

Крім матеріальної шкоди, позивачу була завдана і моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, через фізичний біль внаслідок отриманих травм, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя в своєму молодому віці. порушення стосунків з оточуючими людьми, неодноразовій необхідності стаціонарного лікування. Також, під час аварії позивач пережив нервовий стрес. Він дуже хвилюються за наслідки отриманої травми, які можуть вплинути на стан його здоров`я в подальшому. Таким чином, моральну шкоду позивач оцінив в розмірі 300 000,00 грн., з яких 2005,96 гривень просить стягнути АСК «ІНГО Україна» та 297994,94 гривень з ТОВ «Охорона-Рівне».

Крім того, з ТОВ «Охорона-Рівне» просить стягнути витрати за правову допомогу в розмірі 5375,00 гривень.

В судовому засіданні представник позивача Ратушна Р.П. уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Вказала, що позивач є потерпілим в ДТП, що сталась за участі позивача та третьої особи ОСОБА_2 , в результаті якої ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Страхова компанія та ТОВ «Охорона-Рівне» виплат не здійснила.

В судовому засіданні відповідач АСК «ІНГО Україна» позовні вимоги визнав частково. Згідно законодавства відшкодуванню страховиком підлягають лише обґрунтовані витрати та документально підтверджені медичним закладом витрати на лікування, після звернення позивачем в установленому законом порядку, а також страховик відшкодовує 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю після звернення позивача. В частині відшкодування матеріальної шкоди на лікування потерпілого ОСОБА_1 , що підтверджено документально в сумі 29 211,62 гривень, крім вартості медикаментів, що не застосовуються при вказаній патології, та на засоби гігієни в розмірі 390,99 гривень. З розрахунку відповідача, розмір втраченого заробітку за всі дні тимчасової непрацездатності за період з 10.04.2016 по 01.07.2016 - 82 календарних дні, сума втраченого заробітку складає 8 584,38 гривень. Щодо розрахунку стягнення моральної шкоди, зазначено, що сума буде складати 1889,80 гривень. Тому, не заперечували проти стягнення з них вищезазначених сум. Повні свої заперечення виклали у відзиві.

Представник відповідача ТОВ «Охорона-Рівне» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що ДТП значною мірою сталося за вини позивача, який перебував на проїжджій частині дороги в темний час доби в нетверезому стані, грубо нехтуючи обов`язками пішохода, визначеними ПДР та особистою безпекою. В свою чергу, в діях свого працівника ОСОБА_2 не вбачає ані умислу на спричинення шкоди потерпілому, ані необережності, так як випадок стався непередбачено і миттєво через втрату потерпілим рівноваги внаслідок стану алкогольного сп`яніння, чого не можливо було передбачити. В позові не наведено жодних доказів на обґрунтування розміру моральної шкоди, крім того шкода завдана потерпілому внаслідок його вини - не відшкодовується. Вважає позов безпідставним і необґрунтованим, тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Повні заперечення викладені у відзові.

Третя особа ОСОБА_2 про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причин суд не повідомив.

Вислухавши сторони, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першої статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років без позбавлення права керування транспортним засобом. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням строком на три роки. Також в рамках кримінального провадження розглянуто цивільний позов.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року вирок першої інстанції змінено в частині цивільного позову. В іншій частині вироку суду залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 03 жовтня 2018 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року, щодо ОСОБА_2 в частині цивільного позову скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

05 листопада 2018 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільний позов виокремлено в окреме провадження.

Відповідно вироку Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області встановлено, що ОСОБА_2 , 10 квітня 2016 року в темний час доби, приблизно о 03 годині 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався із увімкненим ближнім світлом фар по освітленому міським освітленням сухому покриттю проїзної частини вул.Мусоргського з боку вул.Тімірязєва в напрямку вул.Ватутіна в Жовтневому районі м.Кривого Рогу. Водій ОСОБА_2 при виявленні небезпеки для руху, у вигляді пішохода ОСОБА_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно заходів до зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2,3«б», 12.3 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобіганні події, в районі зупинки громадського транспорту «44-й квартал» в Жовтневому районі міста Кривого Рогу, останній, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_1 , в результаті чого той отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 698 від 25.04.2016 р. потерпілому ОСОБА_1 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми голови та кінцівки, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Між порушенням водієм ОСОБА_2 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_1 тяжкого тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.

ОСОБА_2 є найманим працівником ТОВ «Охорона-Рівне», на момент ДТП він керував належним підприємству автомобілем «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до полісу АК/3793441 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України), код страховика 01 (строк дії з 00 год. 00 хв. 16.07.2015 року до 16.07.2016 року включно), цивільно-правова відповідальність ТОВ «Охорона-Рівне» за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю третіх осіб під час експлуатації транспортного засобу «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та страхова сума на одного потерпілого (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 100 000 гривень.

Право на звернення до суду закріплено у Конституції України, а відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Отже можливість звернення до суду пов`язується з дотриманням позивачем досудового порядку врегулювання спору, якщо такий порядок визначений законом як обов`язковий.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 1 липня 2004 року (далі Закон № 1961-IV).

У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-ІV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У Законі № 1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або підчас захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону. Неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому, саме річний (трирічний) строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому, у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі, строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком, а щодо шкоди, заподіяної життю і здоров`ю потерпілого трьома роками.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Отже попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика чи МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону №1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Саме такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року (справа N 465/4621/16-к, провадження N 13-24кс19), підстав від відступлення якого не вбачає і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 (справа № 465/4287/15).

Судом встановлено, що ТОВ «Охорона-Рівне» в установлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк повідомило страхову компанію про ДТП за участю застрахованого автомобіля.

Після скасування Верховним судом вироку в частині цивільного позову та направлення його для розгляду в порядку цивільного судочинства, ОСОБА_1 22.02.2019 року звернувся до АСК «ІНГО Україна» з заявою про страхове відшкодування.

За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (пункт 24.1 статті 24 Закону).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позивачем зазначено, що внаслідок наїзду він отримав тяжкі тілесні ушкодження, потрапив до КЗ «Криворізька міська лікарня №2»ДОР до відділення політравми, де перебував на стаціонарному лікування з 10.04.2016 року до 28.04.2016 року та подальшому на амбулаторному лікуванні з 29.04.2017 по 17.06.2016. З 22.05.2017 до 26.05.2017 в зв`язку з погіршенням стану здоров`я повторно на стаціонарному лікування КЗ «Криворізька міська лікарня №2»ДОР у відділенні політравми. За весь період лікування ОСОБА_1 витрачено коштів на лікування на загальну суму 31516,89 гривень, що підтверджено фіскальними чеками товарними чеками.

Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів та положень Закону N 1961-IV з відповідача АСК «ІНГО Україна» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого в сумі 31516,89 гривень.

Пункт 26.1 ст.26 Закону визначає, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, відповідно до Цивільного кодексу України.

Пункт 26.2 ст.26 Закону визначає, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим -наслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення ІII групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

На момент травми ОСОБА_1 працював ТОВ «АСКА-Девелопмент». Підприємством було відмовлено в виплаті допомоги в зв`язку тимчасовою втратою працездатності.

Втрачений заробіток ОСОБА_1 розраховується за всі дні тимчасової непрацездатності за період з 10.04.2016 по 01.07.2016 - 82 календарних дні.

Середньоденна заробітна плата позивача за період 01.07.2005 по 31.03.2016 року становить: (9600,00 грн.+10500,00 грн) /192 робочі дні = 104,69 гривень.

Отже розмір втраченого заробітку (неотриманої середньої заробітної плати) за період з 10 квітня 2016р року по 01 липня 2016 року становить: 104,69 грн.* 82 календарних дні = 8584,38 гривень.

Таким чином, з відповідача АСК «ІНГО Україна» підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в розмірі 8584,38 грн.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Зважаючи на її сутність, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Таким чином, суд враховує, що позивач в результаті ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження в молодому віці, коли у нього попереду повинні бути всі життєві досягнення (що ускладнює значим чином виконання цього завдання), проходив тривале лікування та реабілітацію, зазнав душевних хвилювань, що порушило його нормальний життєвий ритм, суд, з урахуванням принципу співмірності, справедливості та виваженості, рахує за можливе визначити розмір морального відшкодування в наступному розмірі.

Відповідно до ст.26-1 Закону № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Так, страхова виплата за моральної шкоду, заподіяну здоров`ю позивача, яка підлягає стягненню з АСК «ІНГО Україна» складає 2005,06 гривень, (з розрахунку 31516,89 гривень - (вартість лікування + 8584,38 гривень - втрачений заробіток через лікування) * 5%).

З ТОВ «Охорона-Рівне», як власника транспортного засобу, яким було причинено ОСОБА_1 шкода здоров`ю, на підставі викладеної вище аргументації суду - слід стягнути в розмірі 85 000,00 гривень у якості компенсації моральної шкоди.

Щодо питання стягнення судових витрат, суд дійшов такого висновку.

Відповідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, в обґрунтування витрат на правову допомогу в розмірі 5375,00 грн. представником позивача надано акт приймання-передачі правової допомоги від 24.10.2016 відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 20.04.2016, з зазначенням виду, часу та вартості виконаних робіт.

Отже враховуючи викладене з відповідачів підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, що були понесені позивачем в розмірі 5375,00 грн. пропорційно стягнутим сумам.

З огляду на викладене, слід стягнути з відповідача АСК «ІНГО Україна» на корить позивача витрати по оплаті правничої допомоги адвоката в розмірі 951,00 гривень, а з ТОВ «Охорона-Рівне» - 4424,00 гривень.

Відповідачами клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не подано.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.2 цієї статті у разі часткового задоволення позову сплата судового збору покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, слід стягнути з відповідача АСК «ІНГО Україна» на користь держави - 420,75 гривень, а з ТОВ «Охорона-Рівне» - 849,25 гривень.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають часткову задоволенню з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.13,81,141,258-259,263-265, 268 ЦПК, ст.ст.16,23,1167,1187,1194 ЦК України, ст.ст.21,22,24,29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне», приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», код ЄДРПОУ - 39433769 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 матеріальну шкоду, заподіяну йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що полягає у вартості лікування у розмірі 31 516 гривень 89 копійок (тридцять одна тисяча п`ятсот шістнадцять гривень вісімдесят дев`ять копійок).

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», код ЄДРПОУ - 39433769 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 матеріальну шкоду, заподіяну йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що полягає у неотриманні доходів за час втрати працездатності у розмірі 8584 гривень 38 коп. (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривень 38 коп.).

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», код ЄДРПОУ - 39433769 на користь ОСОБА_1 РНОКПП - НОМЕР_2 моральну шкоду, заподіяну йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2005 гривень 06 коп. (дві тисячі п`ять гривень 06 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне» код ЄДРПОУ - 32682881 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі 85000 гривень 00 копійок (вісімдесят п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне» код ЄДРПОУ - 32682881 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 понесені судові витрати по оплаті правничої допомоги адвоката в розмірі 4424 гривень 00 копійок (чотири тисяч сорок двадцять чотири гривень).

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», код ЄДРПОУ - 39433769 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 понесені судові витрати по оплаті правничої допомоги адвоката в розмірі 951 гривна 00 копійок (дев`ятсот п`ятдесят одна гривна).

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», код ЄДРПОУ - 39433769 на користь держави судовий збір 420 гривень 75 копійок (чотириста двадцять гривень сімдесят п`ять копійок).

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона-Рівне» код ЄДРПОУ - 32682881 на користь держави судовий збір 849 гривень 25 копійок (вісімсот сорок дев`ять гривень двадцять п`ять копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу на протязі тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення виготовлено 26 квітня 2021 року.

Суддя: Ю. В. Козлов