РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі Кобець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

Позивач в листопаді 2020р. звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.08.2020р. по 14.10.2020р. в сумі 11 324,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 14.05.2010 року між нею та відповідачем укладений безстроковий трудовий договір за умовами якого її було прийнято на роботу продавцем промислових товарів. 01.06.2017р. вона пішла у декретну відпустку та відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка скінчилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Написала заяву про звільнення з 17.08.2020р. за згодою сторін. Відповідач звільнила її 16.08.2020р., трудову книжку з належним чином оформленим записом про звільнення відповідач не видала. Про звільнення дізналася з особистого кабінету електронних послуг Пенсійного фонду України.13.10.2020р. трудовий договір був знятий з реєстрації, а трудова книжка надіслана їй поштою. Отримала вона трудову книжку наступного робочого дня 15.10.2020р. та подала заяву про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Таким чином внаслідок незаконного зволікання відповідача видача трудової книжки відбулася майже через 2 місяці після звільнення. В зв`язку з чим вона звернулася з даним позовом до суду з метою стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 17.08.2020р. по 14.10.2020р.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвалою суду від 23.11.2020р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

25.01.2021р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність позовних вимог, оскільки позивач не передавала їй свою трудову книжку для зберігання що відповідає вимогам п.2.21.-1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників». Позивачем їй була надіслала 09.10.2020р. трудова книжка, яку вона отримала 12.10.2020р. і зробивши відповідні записи- повернула вже 13.10.2020р. Факт не зняття трудового договору з реєстрації не свідчить про порушення будь-яких трудових прав позивача, оскільки ЗУ «Про реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізацію фонду оплати праці» від 01.01.2015р. вилучено ст.24-1 КУпП України яка передбачала обов`язковість реєстрації трудових договорів.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю за наявними в справі доказами, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_3 з 14.05.2010 року по 17.08.2020р. працювала у ФОП ОСОБА_2 на посаді продавця непродовольчих товарів за трудовим договором № 9 зареєстрованим в Каховському міськрайонному центрі зайнятості 17.05.2010р. Звільнена 17.08.2020р. за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Трудовий договір знято з реєстрації 13.10.2020р.

Після реєстрації 01.06.2017 року шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 01.06.2017 року Херсонським міським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Херсонській області, актовий запис № 452.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася дитина , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 30.08.2017р. Херсонським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Сторонами не оспорюється, що позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною , яка закінчилась 16.08.2020р.

16.08.2020 року, після закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивач подала відповідачу заяву з проханням звільнити її з посади продавця непродовольчих товарів з 17.08.2020 року за згодою сторін.

Трудову книжку отримала поштою лише 15.10.2020р.

В трудовій книжці міститься відмітка Херсонського міського центру зайнятості від 15.10.2020р. на зазначено , що розпочато виплату допомоги по безробіттю

Згідно довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 ОСОБА_1 з вересня 2020 року не отримувала заробіток.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Згідно із пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

У відповідності до вимог пунктів 4.1, п. 4.2 Інструкції, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Приписами ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З позовної заяви та відзиву на позов судом встановлено, що учасники справи визнають та ними не оспорюється, що фактичне робоче місце позивача знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач була звільнена 17.08.2020р., однак запис до трудової книжки про звільнення внесено 13.10.2020р. В день звільнення трудова книжка з відповідним записом позивачу не видавалася, а отже ця обставина доказуванню не підлягає.

Всупереч Інструкції відповідач не направив позивачу повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, відсутні також докази того, що позивач надавала письмову згоду на пересилання трудової книжки поштою.

Таким чином, вина відповідача в порушенні вимог КЗпП України, діючої Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, знайшла своє підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 32 постанови від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки згідно зі ст. 235 КЗпП України оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21.01.2015 у справі № 6-195цс14.

Розрахунок суми за весь час вимушеного прогулу проводиться судом виходячи з мінімального заробітної плати встановленої ЗУ «Про Державний бюджет України станом на 2020 рік» розмір якої встановлено з 1 січня 28,31грн. за годину., відповідно за 8 годинний робочий день середньоденна заробітна плата становить 226,48грн.

Загальна кількість днів затримки розрахунку становить 50 робочі дні за період з 17.08.2020р. по 14.10.2020р., Тому сума середнього заробітку за час затримки виплати становить 226,48 х 50 =11 324,00грн.

Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги позицію відповідача про те, що трудова книжка знаходилася у відповідача і тому відповідач не могла зроби в ній запис, оскільки вказані обставини не підтверджені належними доказами. Відповідачем не доведено неможливості внесення відомостей в трудову книжку про звільнення в день такого звільнення, так як і не доведено, що відповідачем вчинялися дії щодо вчасного належного оформлення трудової книжки та отримання від позивача письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою.

Враховуючи викладене, з огляду на вищевикладені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність у відповідача, як роботодавця, вини у затримці внесення в трудову книжку позивача відомостей про звільнення, внаслідок чого позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню та підлягає до стягнення з відповідача у межах заявленої позовної вимоги середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у розмірі 11 324,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави в розмірі 840,80 грн., оскільки позивач під час звернення до суду була звільнена від їх сплати.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 115-117 КЗпП України, ст.ст. 13, 81, 141, 247, 258, 265, 268 , 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 11 324 (одинадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840 ( вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ФОП ОСОБА_2 АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішення складено 22.04.2021р.