АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року

м. Чернівці

справа № 727/10843/20

провадження 822/488/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 лютого 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Ярема Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 січня 2016 року розірвано.

У сторін народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Вказувала, що з липня 2020 року відповідач перестав приймати участь в матеріальному забезпеченні дітей. У вересні 2020 року виїхав на проживання за кордон, а саме в США, а тому для належного рівня життя дітей, вона змушена постійно нести витрати, пов`язані із придбанням одягу, продуктів харчування, оплачуванням різних гуртків, які необхідні для їх морального та духовного розвитку.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень, щомісячно, починаючи з 23 грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 2500 гривень, на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону.

Вирішено питання про судові витрати.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням майнового стану відповідача, обов`язку обох батьків утримувати дитину, доцільно визначити розмір аліментів на неповнолітніх дітей в розмірі 2500 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі по 1500 на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду, викладені у рішення, не відповідають обставинам справи.

Вказує на те, що сплата аліментів в сумі по 2500 гривень щомісячно на дитину для нього є непосильною. Зазначає, що син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Також вказує на те, що в нього на утриманні перебуває непрацездатна мати, яка є пенсійного віку, а також на нестабільний заробіток.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_8 подала відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Посилається на те, що аргументи ОСОБА_2 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02.03.2011 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 січня 2016 року (а.с.13).

За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.14).

Після розірвання шлюбу сторони проживали спільно однією сім`єю і в них народились доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.15-16).

Діти на даний час проживають спільно з матір`ю в с.Мамаївці Кіманського району Чернівецької області, що не заперечується представником відповідача. Факт реєстрації позивачки з дітьми підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.17).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частин 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

З урахуванням того, що на час розгляду справи діти проживають з матір`ю, то несення нею більше витрат на утримання дітей презюмується, тому присуджена судом сума аліментів перебуває у межах справедливого балансу дотримання найкращих інтересів дитини, з урахуванням фінансових можливостей батьків.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати своїх малолітніх дітей, а тому з нього на користь позивачки підлягають стягненню аліменти.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не повно встановив всі обставини справи, зокрема стан здоров`я відповідача, є безпідставними, оскільки, відповідачем не надано медичних документів щодо обмеження у трудовій діяльності.

Посилання апелянта на те, що у нього на утриманні перебуває мати ОСОБА_9 , яка є особою пенсійного віку, то суд вважає, що вказана обставина навпаки свідчить про те, що мати апелянта отримує дохід за рахунок пенсії, а не перебуває на утриманні сина ОСОБА_2 .

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що не працює, при цьому, не надаючи доказів, що він будь-яким чином обмежений у працевлаштуванні, якими можуть бути, зокрема, медичні документи щодо обмеження у певних видах трудової діяльності тощо. Також не надано відповідачем доказів того, що ним вживаються заходи з метою пошуку роботи.

Що стосується посилання ОСОБА_2 про те, що старший син проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, то слід зазначити наступне.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Також слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 не заперечував того, що його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачкою. У відзиві на позовну заяву відповідач не зазначав, що існує спір, щодо визначення місця проживання дитини.

Докази на які посилається ОСОБА_2 не були предметом дослідження в суді першої інстанції і з`явились під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції через деякий проміжок часу після ухвалення оскаржуваного рішення.

Отже, посилання ОСОБА_2 про те, що старший син проживає разам з ним та перебуває на його утриманні, може бути предметом розгляду у справі про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, та визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Безпідставними є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не правильно визначив розмір аліментів на утримання дітей, виходячи з наступного.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції правильно встановив та врахував обставини визначені в статті 182 СК України, прожитковий мінімум на дітей, рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, а також ту обставину, що діти проживають разом із позивачкою, що тягне за собою більше витрат, а тому призначення аліментів у розмірі менше 2500 гривень на кожну дитину порушить принцип рівності батьків у виконанні обов`язку щодо утримання дітей.

При цьому, суд не врахував, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлюється законом, а не судовим рішенням.

При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції слід змінити.

З другого абзацу резолютивної частини рішення слід виключити слова «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367,368,374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 лютого 2021 року змінити.

З другого абзацу резолютивної частини рішення слід виключити слова «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна