22-ц/804/848/21
237/4281/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 237/4281/19

Номер провадження 22-ц/804/848/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.,

секретар Грішко С.В.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» в особі представника Слюніної Наталі Всеволодівни

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» в особі представника Слюніної Наталі Всеволодівни

на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 серпня 2020 року, у складі судді Сенаторова В.А.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» в особі представника Слюніної Наталі Всеволодівни

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

09 серпня 2019 року позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» (далі - ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» або Банк, Кредитодавець), яке є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (далі - ПАТ «АБ «Експрес-Банк»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 22 липня 2019 року в розмірі 32589,29 грн, яка складається з суми простроченої заборгованості по кредиту 10220 грн, суми простроченої заборгованості по нарахованим процентам 18424,37 грн, інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту 3944,92 грн, а також відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

В мотивування позову зазначив, що 11 липня 2013 року між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 137751/31/к1, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 23000 грн із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок на строк 36 місяців з 11 липня 2013 року по 11 липня 2016 року. За умовами договору встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом 28 процентів річних з моменту укладання кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця. З моменту припинення таких зарахувань на поточний (картковий) рахунок до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38 процентів річних. Відповідач ОСОБА_1 зобов`язався використовувати кредит на цілі, визначені кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші зобов`язання за кредитним договором та повернути позивачу кредит на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Проценти нараховуються щомісячно, а також по факту повного погашення кредиту. Відповідач ОСОБА_1 був зобов`язаний повернути кредит не пізніше 11 липня 2016 року, однак ним зобов`язання виконано не було. У зв`язку із наявністю заборгованості у відповідача станом на 11 липня 2016 року, позивачем відповідно до п.7.1 кредитного договору в односторонньому порядку продовжено строк дії договору на 30 календарних днів. Проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4 договору та 5 процентів річних. Крім того, відповідач на вимогу кредитору відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з 01 серпня 2016 року по 30 червня 2019 року в розмірі 3944,92 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 серпня 2020 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 з квітня 2015 року не проводив жодних виплат по договору, сум погашення за наданим кредитом і погашення процентів, комісії, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Суд виходив з того, що позивач звернувся до суду з зазначеним позовом після спливу строку позовної давності, визначеного положеннями статей 257, 258 ЦК України, а саме 08 серпня 2019 року. Будь-яких поважних причин пропуску строку подання позову із позовної заяви не вбачається.

Враховуючи положення частини 4 статті 267 ЦК України, пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживача», роз`яснення, викладені у пункті 31 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд першої інстанції дійшов до висновку про застосування позовної давності за клопотанням відповідача та про відмову позивачу в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

29 січня 2021 року ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» в особі представника Слюніної Н.В. подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2021 року визначено склад суду: Принцевська В.П. (головуючий суддя), Биліна Т.І., Лопатіна М.Ю.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 15 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 03 березня 2021 року справу за позовом ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2021 року визначено склад суду: Ткаченко Т.Б. (головуючий суддя), Биліна Т.І., Лопатіна М.Ю.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 квітня 2021 року визначено склад суду: Ткаченко Т.Б. (головуючий суддя), Биліна Т.І., Мальцева Є.Є.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» мотивована тим, що судом зроблено помилковий висновок про відмову у задоволенні позовних вимог Банку у зв`язку із пропуском строку позовної давності, оскільки суд застосовує позовну давність лише при наявності підстав для задоволення позовних вимог. Так, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушено право, за захистом якого звернувся позивач до суду. Якщо це право порушено не було, суд відмовляє у позові у зв`язку з необґрунтованістю. У разі встановлення судом порушеного права, але позовна давність за такими вимогами сплила, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, на які посилався позивач.

Судом першої інстанції залишено поза увагою посилання позивача на пункт 7.1 кредитного договору, відповідно до якого, у разі наявності заборгованості позичальника по договору на 0?? годину останнього дня дії договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 календарних днів.

Судом не досліджено, що позивач продовжив строк дії договору до 11 серпня 2016 року, фактично сторони узгодили строк виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 11 серпня 2016 року. Так, відповідач відповідно до пункту 1.3 кредитного договору зобов`язаний повернути кредит не пізніше 11 липня 2016 року, але з урахуванням пункту 7.1 кредитного договору не пізніше 11 серпня 2016 року.

Вказує, що позивач направив позовну заяву до суду за допомогою послуг поштового зв`язку 08 серпня 2019 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу

Представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на її необґрунтованість, безпідставність та викладення обставин, які не відповідають дійсності, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що Банком не прийнято до уваги, що з квітня 2015 року відповідач не проводив жодних виплат по кредитному договору, тому саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, однак, позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності 08 серпня 2019 року.

Посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, вказує, що за умовами кредитного договору відповідач мав виконувати зобов`язання з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування, тому перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № 137751/31/к1 від 11 липня 2013 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 23000,00 грн. З договору та розрахунків вбачається, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 28 % з моменту укладення кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати, та 38% річних у разі припинення здійснення зарахування заробітної плати роботодавцем.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору у зв`язку з наявною заборгованістю станом на 11 липня 2016 року позивачем в односторонньому порядку продовжено строк дії договору до 11 серпня 2016 року.

Рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайзу) платіжних систем від 18 серпня 2017 № 303 надано дозвіл на реорганізацію шляхом приєднання ПАТ «АБ «Експресс-банк» до ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» за спрощеною процедурою, передбаченою статтею 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків».

Таким чином, з 04 грудня 2017 року АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» став правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків АБ «Експрес-банк».

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 22 липня 2019 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 32 589,29 грн, з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту 10 220,00 грн; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам 18 424,37 грн; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 3 944,92 грн, яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача та судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.131 136, 138 - 140).

В апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу містяться клопотання представника позивача та представника відповідача про розгляд справи без їх участі (а.с.69 - 72, 92 - 94).

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» без задоволення, рішення суду першої інстанції залишенню без змін, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає повністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як встановлено судом першої інстанції і ці обставини підтверджуються матеріалами справи, 11 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Експрес-Банк», правонаступником якого є ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК», 11 липня 2013 року укладено кредитний договір № 137751/31/к1 (далі Кредитний договір), на підставі якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 23000,00 грн на строк 36 місяців, з 11 липня 2013 року по 11 липня 2016 року (а.с.6- 9).

Пунктом 1.4. Кредитного договору визначено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 28 % з моменту укладення Кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати, та 38% річних у разі припинення здійснення зарахування заробітної плати роботодавцем.

Як передбачено пунктом 2,5 Кредитного договору погашення кредиту позичальником здійснюється в сумах та в терміни, визначених у Додатку № 1 , що є невід`ємною частиною договору.

Проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно в останній робочий день звітного місяця, починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, методом факт/факт за ставкою, визначеною договором, виходячи з 365/366 календарних днів у році (пункт 4.1. Кредитного договору).

Проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в пункті 1.4 договору та 5 процентів річних (пункт 4.3 Кредитного договору).

За умовами пункту 7.1. Кредитного договору, його укладено строком на 36 місяці, набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця і позичальником, скріплений печаткою та діє по 11 липня 2016 року.

У разі наявності заборгованості позичальника по договору на 00,00 годину останнього дня дії договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк договору на 30 календарних днів.

Надання Банком кредитних коштів у розмірі 23000,00 грн не заперечувалось відповідачем та підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 , відкритого 11 липня 2013 року на ім`я ОСОБА_1 , довідками про рух коштів по рахункам для обліку заборгованості кредиту та по нарахованим відсоткам за Кредитним договором, з яких вбачається, що останній платіж за кредитом та за нарахованими відсотками відповідач здійснив 10 березня 2015 року (а.с.13 25, 28 - 30).

Відповідач не повернув повністю отриманий кредит, не сплатив нараховані відсотки за Кредитним договором.

За розрахунком загальної суми заборгованості по Кредитному договору станом на 22 липня 2019 року сума простроченої заборгованості по кредиту становить 10220,00 грн, по нарахованим відсоткам 18424,37 грн, інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту згідно статті 625 ЦК України 3944,92 грн. Загальна сума сплаченого позичальником основного боргу відповідно до кредитного договору 12780,00 грн, сплачених нарахованих відсотків 7779,79 грн (а.с.26).

З наданої Банком таблиці щомісячних платежів, в якій зазначено графік погашення тіла кредиту та процентів, відображенням сум, які ОСОБА_1 повинен був сплачувати щомісячно (кредиту та процентів), який був погоджений сторонами при укладенні договору, вбачається, що відповідач повинен був повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно у період з 11 липня 2013 року по 11 липня 2016 року, а саме повертати кредит у розмірі по 639 грн першого числа кожного місяця та проценти за користування кредитом, які розраховані на останній день (а.с.143).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені) ( частина 1, пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права (частина 1 статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 цієї статті).

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «ІНДУСТРІАЛБАНК» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 09 серпня 2019 року (а.с.37).

В заяві про застосування позовної давності, представником відповідача зазначалось про те, що оскільки кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за окремими платежами, про представником відповідача було заявлено в суді першої інстанції.

З огляду на наведене вище, враховуючи ті обставини, що за умовами кредитного договору, строк дії якого сплинув 11 липня 2016 року, відповідач щомісячно 01 числа повинен був здійснювати платежі на погашення кредиту, відсотків за користування кредитом, визначені графіком платежів, останній платіж на погашення яких ним здійснено 10 березня 2015 року, та з 01 квітня 2015 року право позивача було порушено, а також ті обставини, що останній платіж відповідач повинен був здійснити 11 липня 2016 року, а до суду з даним позовом до ОСОБА_1 . Банк звернувся лише 09 серпня 2019 року, колегія суддів вважає позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки представником відповідача заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності.

Правовий висновок щодо початку перебігу позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування та визначення позичальнику розміру щомісячних платежів викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12.

Зокрема, зазначено, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

. Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано пункт 7.1. Кредитного договору, відповідно до умов якого Банк має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 днів за певних умов відхиляються колегією суддів, оскільки, по перше, доказів продовження дії Кредитного договору на 30 днів матеріали справи не містять, по друге, графік платежів ніяких нарахувань після 11 липня 2016 року не містить.

Згідно частини 1 статті 651, статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Доказів того, що Банк, відповідно до пункту 7.1. Кредитного договору, реалізував своє право в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 днів, в якій формі відбулося продовження дії цього договору і до якого часу продовжено його строк, направлення про ці обставини повідомлення відповідачу, матеріали справи не містять.

А відтак, відсутні правові підстави для висновку щодо продовження дії Кредитного договору строком на 30 днів, оскільки пунктом 7.1. Кредитного договору передбачено право Банку на продовження дії договору за певних умов. Але реалізації цього права матеріали справи не містять.

Щодо судового збору

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Банком сплачено судовий збір при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 1921,00 грн (а.с.5) та при поданні апеляції 2881,50 грн (а.с.73).

Оскільки підстав для задоволення апеляційної скарги та позовних вимог Банку не вбачається, відсутні і підстави для відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» в особі представника Слюніної Наталі Всеволодівни залишити без задоволення.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 23 квітня 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Т.І.Биліна

Є.Є.Мальцева