1Справа № 335/9515/20 2/335/678/2021
РІШЕННЯ
22 квітня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Пронтенко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісячно, починаючи стягнення з 05.11.2020 року до припинення навчання або до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років, судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 (її батько) перебував у шлюбі з ОСОБА_3 (її матір`ю), який в подальшому було розірвано. У шлюбі народилась донька ОСОБА_1 .
Враховуючи, що ОСОБА_2 не надав грошових коштів на утримання доньки, мати звернулась до суду для стягнення аліментів в примусовому порядку.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2006 року позов матері було задоволено, стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 250,00 грн. щомісячно.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2018 року розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 був збільшений до 1 000,00 грн. на місяць до досягнення нею повноліття.

Позивач зазначає, що на теперішній час вона продовжує навчання (є студентом І курсу) у Київському Університеті культури на денній формі навчання на контрактній основі, а також вимушена нести витрати на утримання гуртожитку, придбання навчально-методичних посібників, підручників тощо.

Від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач в повному обсязі заперечує наведені позивачем обставини та в задоволенні позову просить відмовити.

У відзиві представник відповідача посилається на те, що твердження позивача, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків не відповідає дійсності, оскільки позивачем до позову не надано жодних належних та допустимих доказів, до того ж із таким проханням позивач до відповідача не зверталася, хоча влітку тривалий час перебувала у батька. Аліментні зобов`язання за рішенням суду відповідач виконував належним чином. Окрім того, зазначає, що відповідач має переплату зі сплати аліментів.

На теперішній час відповідач не працює та не має фізичної можливості працювати за станом здоров`я, так як в 2016 року йому було проведено операцію з приводу грижеусічення.

До того ж, на його утриманні відповідача перебуває одна неповнолітня дитина донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та двоє малолітніх дітей доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відзиві відповідач також зазначає про те, що позивач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не обґрунтувала свої позовні вимоги, а саме, в якому саме розмірі несе витрати на утримання гуртожитку, придбання навчально-методичних посібників тощо, а також не надала будь-якої інформації щодо отримання матеріальної допомоги від матері ОСОБА_8 .

Від позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява, в якій остання просить проводити судове засідання за її відсутності, позовну заяву підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути позовну заяву за відсутності представника відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, на підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є: ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , яке видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №242.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2006 року у справі №2-937/2006 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 250,00 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 10.01.2006 року і до повноліття дитини.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2018 року у справі №335/10133/18 збільшено розмір аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дні набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Також встановлено, що ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 відповідно.

ОСОБА_2 є також батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 відповідно.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-26/5-7607 від 15.10.2020 року.

Згідно Довідки № 1441 від 08.10.2020 року, ОСОБА_13 є студентом 1 курсу, групи РЕМС-70, денної форми навчання на контрактній основі, Київського університету культури, IV рівня акредитації. Термін навчання: з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року.

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцятитрьохрічного віку при умові, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 дійсного Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим із батьків, дружиною, чоловіком і повнолітніми дочкою, сином.

Окрім того, ст. 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розглядів справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зі змісту ч. 1ст. 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, відповідно до ст. 182 СК України, матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач перебуває в працездатному віці, не обтяжений турботами щодо утримання непрацездатних батьків, враховуючи положення ст. 199 СК України щодо можливості надання матеріальної допомоги, та вважає, що визначений розмір аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку є достатнім та не буде порушувати майнові права відповідача.

Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка на даний час навчається у Київському університеті культури на денній формі навчання на контрактній основі, з чим пов`язані витрати для нормального способу навчання та життя, матеріальної допомоги компенсації частини витрат на навчання, які відповідач не надає.

При визначені способу та розміру стягнення аліментів суд виходить з того, що позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу, відповідач доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги у заявленому розмірі не надав.

Так, посилання представника відповідача на те, що відповідач не працює та не має можливості за станом здоров`я працювати, не підтверджено належними та допустимими доказами. З наданого суду Виписного епікризу з історії хвороби встановлено, що дійсно у період лютий-березень 2016 року ОСОБА_2 перебував на лікуванні у хірургічному відділенні Оріхівської центральної районної лікарні з діагнозом: «Правостороння коса пахова грижа», рекомендовано амбулаторний нагляд хірурга та обмеження фізичних навантажень протягом двох місяців. Проте, зазначений документ не свідчить про непрацездатність відповідача або про те, що за час лікування у останнього настільки змінився матеріальний стан, що він не може сплачувати аліменти.

Наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву обставини не спростовують вимог позовної заяви та не впливають на визначення розміру аліментів в меншому розмірі.

Таким чином, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви у повному обсязі.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , (ІПН НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_8 ), аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.11.2020 року і до досягнення нею двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , (ІПН НОМЕР_7 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.І.Рибалко