Єдиний унікальний номер 235/6495/20
Номер провадження 22-ц/804/929/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Корчистої О.І., Космачевської Т.В.

за участю секретаря судового засідання: Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2020 року у цивільній справі № 235/6495/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання (суддя першої інстанції ОСОБА_4 ), -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є донькою відповідача - ОСОБА_1 , її мати - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

На підставі дубліката виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 квітня 2015 року по справі № 235/2257/15-ц, виданого 26 червня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з 10 квітня 2003 року і до 16 червня 2012 року, а з 17 червня 2012 року і до 27 січня 2018 року по 1/4 всіх видів доходу.

Відповідно до рішення суду відповідач сплачував кошти на її утримання до досягнення нею вісімнадцятиріччя, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2018 року по справі № 235/814/18 на час її навчання в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 лютого 2018 року і до 30 червня 2020 року.

30 червня 2020 року позивачка закінчила навчання в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут», а тому стягнення коштів з відповідача на її утримання припинено.

3 11 вересня 2020 року позивачка є студенткою групи 8.01.292.010.20.1 (спеціальність - (292) Міжнародні економічні відносини) денної форми навчання факультету консалтингу і міжнародного бізнесу Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця (далі - ХНЕУ), наразі навчається на першому році навчання другого (магістерського) рівня вищої освіти, що підтверджується відповідною довідкою.

Вона фактично проживаю за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю та знаходиться виключно на утриманні матері ОСОБА_3 .

Матеріально себе забезпечувати вона не в змозі, стипендію не отримує, тому у неї відсутнє джерело існування для себе.

Щомісячний дохід її матері дорівнює в середньому 27875,00 грн., що підтверджується довідкою, виданою Рахунковою палатою України.

Вищезазначені кошти майже повністю витрачаються на її навчання та утримання, яке складається з наступного: щоденна плата за проїзд з місця проживання до ХНЕУ (20 днів на місяць), до місця навчання іноземним мовам (8 днів на місяць) та навпаки - 224,00 грн. на місяць (56 поїздок на місяць за ціною 4,00 грн. (за студентським квитком); щомісячне харчування разом із організаційними питаннями, пов`язаними з навчанням - 5504,50 грн. (обіди в їдальні університету коштують 1600 грн. на місяць (80 грн. в день * 20 роб. днів), придбання продуктів харчування та засобів гігієни 3904,50 грн (відповідно до чеків на придбання за 8 днів з 13 вересня 2020 по 19 вересня 2020 року: 1041,19 грн. / 8 днів = 130,15 грн. * 30 днів); придбання одягу, взуття, канцелярського приладдя і т. і. в середньому розрахунку на місяць 3000,00 грн., так у вересні 2020 року придбано сумку за ціною 1590,00 грн. та черевики демісезонні за ціною 1593,00 грн., (відповідно за рік 36000 грн.); щомісячна оплата за послуги з навчання іноземній мові складає 4000,00 грн. (вивчає іноземні мови (німецьку - на кафедрі іноземних мов ХНЕУ, англійську - у «BIZNES MOVA, m. Kharkiv»).

Таким чином, загальна сума витрат її матері тільки на її навчання та утримання складає приблизно 12728,00 грн. щомісяця.

У зв`язку з чим коштів, які отримує її мати, недостатньо для її навчання, утримання та її утримання (вона винаймає житло у м. Харкові (довідка від 28 квітня 2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи), а саме: орендна плата і оплата комунальних послуг, послуг internet зв`язку, харчування, придбання одягу, взуття, засобів гігієни і т. і. складає за місяць в середньому 16000,00 грн.

Тобто, її мати та вона залишилися у скрутному матеріальному становищі, її мати не може самостійно утримувати її, у зв`язку з чим позивачка потребує матеріальної допомоги.

У добровільному порядку питання, щодо надання коштів на її утримання батьки вирішити не змогли, тому вона вимушена звернутися до суду з заявою про примусове стягнення аліментів на період навчання.

Відповідач на теперішній час аліментів не сплачує, має задовільний стан здоров`я, працює у ТОВ «ДТЕК ЕНЕРГО», отримує заробітну плату у середньому 50000,00 грн. на місяць, крім того, з 05 грудня 2014 року перебуває на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як одержувач пенсії за віком працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії (ст. 14 ч. 1 - 25 років), пенсія розрахована з урахуванням Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та отримує пенсію, розмір якої за її підрахунками становить 16000,00 грн. щомісяця. Крім того, з 07 серпня 2001 року батько є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор» за видом діяльності 71.12. Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, частка в статутному капіталі - 50 %. Має на праві власності нерухомість у вигляді квартири у м. Покровську Донецької області та транспортний засіб. Аліментів нікому не сплачує, будь-яких інших непрацездатних осіб на утриманні у відповідача немає. Тому вважає, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу на час навчання без погіршення його матеріального стану.

ОСОБА_2 просила суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_1 на її користь на час навчання аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більш, як до досягнення нею 23 років. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно на її утримання на час навчання, починаючи стягнення з 06.10.2020 року і до 31.12.2021 року включно, з позбавленням права на утримання у разі припинення ОСОБА_2 навчання в учбовому закладі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягло негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на її утримання з 1/4 часки до 1/8 частки від усіх видів його доходів.

Відповідач ОСОБА_1 просить Донецький апеляційний суд рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2020 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_2 на її утримання у період навчання з 1/4 частки до 1/8 частки від усіх видів доходів.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та встановлено позивачу та третій особі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження відповідачем по справі отримана (а.с. 93).

Копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги позивачем і третьою особою по справі отримані (а.с. 92,94,96,97).

До Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 (а.с. 98).

До Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 (а.с. 105-107).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 березня 2021 року цивільну справу було призначено до розгляду.

Слуханням справа неодноразово відкладалася у зв`язку із заявами сторін по справі.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 27.04.2021 року відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ільющенко Ю.А. не з`явилися, надіслали до суду письмову заяву про розгляд справи в їх відсутність (а.с. 172).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 27.04.2021 року позивач ОСОБА_2 не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином (а.с. 165).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 27.04.2021 року представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Скобліков С.О. не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю позивача з`явитися на судове засідання (а.с. 169).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 27.04.2021 року третя особа ОСОБА_3 не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином (а.с. 167).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24.10.2008 року передбачено, що суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главою «Апеляційне провадження» розділу V ЦПК України, зокрема, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою дотримання строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, своєчасно і належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції послався на те, що оскільки відповідач отримає постійний дохід, є засновником підприємства, має на праві власності об`єкт нерухомості та транспортний засіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, зокрема про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки в розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд частково не погоджується, виходячи з наступного.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка по справі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_1 , відповідача по справі.

Згідно виконавчого листа за № 235/2257/15ц від 30.04.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягувались аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу з 10.04.2003 року по 16.06.2012 року, та в розмірі ? частини всіх видів доходу з 17.06.2012 року по 27.01.2018 рік.

Як вбачається із рішення Красноармійського міськрайонного суду від 22.03.2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на час її навчання в НТУ «Харківський політехнічний інститут» стягнуто аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходу, починаючи з 16.02.2018 року і до 30.06.2020 рік.

Згідно довідки Харківського НЕУ імені Семена Кузнеця за № 32/5084 від 29.09.2020 року ОСОБА_2 дійсно навчається на 1 році навчання другого (магістерського) рівня вищої освіти без отримання стипендії факультету консалтингу і міжнародного бізнесу, денна форма навчання Харківського Національного економічного університету імені Семена Кузнеця. Зарахований на 1 рік навчання за освітнім ступенем «магістр». Наказ № 863/30-С від 11.09.2020 р. Строк закінчення учбового закладу 31.12.2021 рік.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка проживає в м. Харків разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , середньомісячний дохід якої за 2019 рік становить 29662,22 грн., а всього нарахований дохід складає 415537,09 грн. ( без відрахування податків і обов`язкових платежів).

Позивачка є студенткою денної форми навчання другого магістерського рівня вищої освіти без отримання стипендії Харківського НЕУ, окрім цього , у зв`язку зі спеціалізацією навчального закладу, навчається в «Бізнес Мова» в м. Харків, де в місяць надавалось по 8 годин навчання вартістю 500 грн. за годину, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Відповідач по справі ОСОБА_1 перебуває на обліку в Покровському ОУПФУ як одержувач пенсії за віком працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії; є засновником ТОВ «Вектор», частка в статутному капіталі складає 50%.

Відповідно до частини 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто повнолітні діти, які продовжують навчання, відповідно до вимог ст. 199 СК України для виникнення права на утримання повинні потребувати матеріальної допомоги.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до Постанови Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15 та від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що розмір стягнутих аліментів з відповідача є занадто завищеним, оскільки і мати позивачки також повинна нести витрати на утримання дочки, яка продовжує навчання.

СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Враховуючи розмір доходів батьків позивачки, апеляційний суд вважає, що коштів, які буде отримувати позивачка від батька в розмірі 1/6 частини його доходів, а також від матері, достатньо для її утримання на період навчання.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.10.2020 року і до 31.12.2021 року включно з позбавленням права на утримання у разі припинення ОСОБА_2 навчання в учбовому закладі.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2020 року змінити в частині розміру стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно на її утримання на час навчання, починаючи стягнення з 06.10.2020 року і до 31.12.2021 року включно, з позбавленням права на утримання у разі припинення ОСОБА_2 навчання в учбовому закладі.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 27 квітня 2021 року

Суддя: О.Д.Канурна