справа № 399/71/21
провадження № 2/399/122/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді Шульженко В.В.,

при секретарі судового засідання Аксьонової К.С.,

за участі представника позивача, адвоката Богданової М.Г.,

представника відповідача, адвоката Нижника В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС» про припинення зобов`язань по договору оренди землі та зобов`язання її повернення,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ВЕРЕС» про припинення зобов`язань по договору оренди землі та зобов`язання її повернення в якому просить визнати припиненими правовідносини сторін за договором оренди землі від 02.01.2008 року, зареєстрованим у Світловодському міськрайвідділі КРФ ДП УДЗК №03 від 27.02.2009 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою №1 від 17.10.2013 року до договору оренди землі. Також позивач просить зобов`язати ТОВ «ВЕРЕС» повернути на користь ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0417, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, загальною площею 3,30 га.

Позов мотивовано тим, що 02.01.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕРЕС» укладений договір оренди землі, за яким позивач, як орендодавець, передав у строкове платне користування ТОВ «ВЕРЕС», належну йому згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №303802 земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, загальною площею 3,30 га. Договір зареєстрований у Світловодському міськрайвідділі КРФ ДП УД №03 від 27.02.2009 року.

Відповідно до п. 3.1 Договору «Договір укладено на 5 років з моменту реєстрації договору». Строк дії вказаного договору до 28.02.2014 року.

Відповідачем було надано на підпис позивачу Додаткову угоду №1 від 17.10.2013 року. У відповідності до умов п. 1.2 Додаткової угоди: «Строк дії договору складає 10 років, рахуючи з дати реєстрації цієї додаткової угоди».

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державний реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 631 ГК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Таким чином, договір оренди землі (як і додаткові угоди до нього) набуває чинності з моменту його державної реєстрації.

Державна реєстрація Додаткової угоди №1 від 17.10.2013 року відбулася 31.12.2015 року, поза межами місячного строку визначеного законодавством на укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч.1 ст. 210 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України « Про оренду землі».

За змістом ст.ст. 18, 20 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренд землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) продовжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Встановивши, що при укладенні оскаржуваного договору оренди землі сторони цього договору досягли згоди щодо початку дії його строку саме з моменту державної реєстрації (п. 3.1 договору оренди від 02.01.2008 року), тобто даний договір закінчив свою дію 27.02.2014 року, також вносивши зміни додатковою угодою від 17.10.2013 року до договору оренд від 02.01.2008 року сторони передбачили початок її дії, а тому позивач, вважає, що початок укладення додаткової угоди слід вважати з моменту державної реєстрації, а оскільки реєстрація відбулася 31.12.2015 року, то і момент її укладення відбувся саме 31.12.2015 року, тобто після закінчення дії основного договору від 02.01.2008 року.

Позивач маючи намір особисто використовувати належну йому на праві власності земельну ділянку 28.11.2020 року направив на адресу відповідача вимогу про припинення зобов`язань за договором оренди від 02.01.2008 року пославшись на вищенаведені норми права. ТОВ «ВЕРЕС» залишив вимогу без розгляду та задоволення.

Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

23.02.2021 року представником відповідача ТОВ «Верес», адвокатом Нижник В.В. до канцелярії суду подано відзив на позов в якому останній просить розглянути даний відзив разом з іншими матеріалами справи для повного і об`єктивного розгляду справи та ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив на позов мотивовано тим, що позивач дійшов помилкових висновків, що договір припинив свою дію, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Зокрема позивачем зазначено, що при укладенні оскаржуваного договору оренди землі сторони цього договору досягли згоди щодо початку дії його строку саме з моменту державної реєстрації (п. 3.1 договору оренди від 02.01.2008 року), тобто з 27.02.2009 року, строком на 5 років, та закінчив свою дію 27.02.2014 року, також вносивши зміни додатковою угодою від 17.10.2013 року до договору оренди від 02.01.2008 року, сторони не передбачили початок її дії, а тому позивач вважає, що початок укладення додаткової угоди слід вважати з моменту державної реєстрації, а оскільки реєстрація відбулася 27.01.2016 року, то і момент її укладення відбувся саме 27.01.2016 року, тобто після закінчення дії основного договору від 02.01.2008 року. Однак з такими висновками, представник відповідача зазначає, погодитись не можна, оскільки поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» різняться змістовим наповненням, а також можуть відрізнятися у часі. Зокрема у постанові від 19.02.2014 року у справі №0426/14068/2012 (провадження №6-162цс13) Верховний Суд України зробив всновок, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є момент, коли сторони, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами. Однак указав, що цивільні права та обов`язки, тобто чинність, договір набуває після його державної реєстрації. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки в період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки відповідно до норм ЗК України, ЦК України, Закону України від 06.10.1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі» та Закону України від 11.02.2010 року №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», незалежно від дати проведення такої реєстрації, до пред`явлення позову про повернення земельної ділянки чи після його пред`явлення (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.03.2013 року у справі №6-5цс13). Посилання позивача на правові позиції Верховного Суду України від 18.01.2017 року №6-2777 цс16 та Верховного Суду від 15.01.2020 року №14-338цс19 є помилковим, оскільки предметом дослідження Верховного Суду було початок перебігу та закінчення строку дії договору оренди, тобто досліджувалися інші обставини. Крім того, ст. 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивачем договір оренди та додаткова угода до договору оренди не оспорюється, вимоги щодо визнання його недійсним не заявлено. Також не ставилися вимоги про розірвання спірного договору.

25.03.2021 року ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області продовжено строк підготовчого провадження у даній цивільній справі на тридцять днів. Також даною ухвалою встановлено позивачу строк у п`ять днів для подання відповіді на відзив з дня отримання копії даної ухвали та встановлено відповідачу строк у п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив на подання заперечення.

Позивачем ОСОБА_1 , від імені якого діє представник, адвокат Богданова М.Г., не подано відповідь на відзив, відповідно представником відповідача ТОВ «ВЕРЕС» Нижник В.В. заперечення не подавалися.

05.04.2021 року ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження у даній цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті на 19.04.2021 року о 15 год. 00 хв. в залі судових засідань Онуфріївського районного суду Кіровоградської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Богданова М.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові та просила позов задовольнити повністю. Також зазначила, що відповідач у відзиві не надав нічого на спростування позовних вимог. Посилання відповідача у відзиві на відповідну судову практику вважає, з посиланням на постанову Кропивницького апеляційного суду від 26.10.2020 року, помилковим, оскільки у вказаній справі вирішувався спір, що виник з інших підстав, ніж у даній цивільній справі. Також представник позивача зазначила, що право власності на земельну ділянку у позивача було зареєстроване у встановленому законом порядку, та, що державну реєстрацію речового права повинен був здійснити орендар, що ним і було здійснено однак зі спливом строку державної реєстрації. Крім того, зазначила, що оферта була запропонована відповідачем як щодо укладення договору так і щодо укладення додаткової угоди.

Представник відповідача ТОВ «ВЕРЕС», адвокат Нижник В.В. в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в задоволені позову з підстав зазначених у відзиві. Також суду пояснив, що саме з вини позивача не була вчасно зареєстрована додаткова угода від 17.10.2013 року. З посиланням на Постанову КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 22.06.2011 року №703, а саме п.4 абз.5 представник відповідача зазначив, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводилася після державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки. Оскільки у позивача була відсутня державна реєстрація права власності земельної ділянки, можливості ТОВ «ВЕРЕС» самостійно зареєструвати додаткову угоду не було. Така можливість виникла у вересні-жовтні місяці 2014 року через додавання спецпідрозділу. Також зазначив, що лише на початку 2015 року у орендаря виникла можливість самостійно зареєструвати спірний правочин, оскільки процедура реєстрації була спрощена, та можливо було зареєструвати право власності одночасно із речовим правом. Крім того, представник відповідача зазначив, що ст. 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивачем договір оренди та додаткова угода до договору оренди не оспорюється, вимого щодо визнання його недійсним не заявлено. Також не ставилися вимоги про розірвання спірного договору.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити повністю, виходячи із наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на землю належить земельна ділянка площею 3,30 га з кадастровим номером :02:000:0417, яка розташована на території Омельницької сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №303802 (а.с.10).

02.01.2008 року між орендодавцем ОСОБА_1 власником землі з одного боку та орендарем ТОВ «ВЕРЕС», в особі Генерального директора Зубкова В.В., з іншого боку, було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,30 га № ділянки НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:0417, який зареєстрований у Світловодському міськрайвідділі КРФ ДП «УДЗК» про, що у державному реєстрі земель зроблено запис від 27.02.2009 року № 0 (а.с.6-8).

В матеріалах справи міститься акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, який підписаний сторонами, згідно з яким орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку № НОМЕР_1 в розмірі 3,30 га власником якої є ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного акта (а.с.9).

Згідно з п. 3.1 зазначеного договору передбачено, що договір укладено на 5 років з моменту реєстрації договору. Після закінчення строку договору оренди Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен у термін не пізніше 10 днів до закінчення строку дії договору повідомити Орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п.11.4. цього договору сторони погодили можливість його розірвання в односторонньому порядку.

Порядок здійснення передачі земельної ділянки в оренду визначений розділом 6 договору оренди і передбачає, зокрема, відповідно до п. 6.1 передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у три денний термін після державної реєстрації даного договору за актом її приймання-передачі.

Відповідно до п.11.2 цього договору, дія договору припиняється, зокрема, у разі: 11.2.1 закінчення строку, на який його було укладено, за умови дотримання вимог цього договору.

У розділі 13 Прикінцеві положення зазначеного договору оренди землі, а саме у п.13.1 сторони погодили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до п. 13.2 вказаного договору вбачається, що договір укладений у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один із яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію.

Враховуючи, що договір оренди землі від 02.01.2008 року укладено на 5 років з моменту реєстрації договору та який зареєстровано у Світловодському міськрайвідділі КРФ ДП «УДЗК» 27.02.2009 року. відповідно договір оренди землі закінчився.

17.10.2013 року орендодавцем ОСОБА_1 власником землі з одного боку та орендарем ТОВ «Верес», в особі Генерального директора Зубкова В.В., з іншого боку, було укладено Додаткову угоду № 1 до договору оренди землі від 02.01.2008 року, який зареєстровано відділом Держкомзему у Світловодському районі Кіровоградської області 27.02.2009 року за №03, що підтверджується копією додаткової угоди №1 від 17.10.2013 року до договору оренди землі (а.с.11).

Відповідно до п.1 додаткової угоди керуючись п.11.1 Договору, вимогами ст. 15 Закону України Про оренду землі, сторони дійшли згоди про внесення таких змін і доповнень до Договору, зокрема, пунктом 1.2 зазначеної угоди передбачено «внести зміни до розділу 3 Договору «СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ» та викласти його у такій редакції: «3.1. Строк дії договору складає 10 (десять) років, рахуючи з дати реєстрації цієї додаткової угоди».

Відповідно до п.2 додаткової угоди видно, що сторони погодили, що всі інші умови Договору залишаються в силі і Сторони даною Угодою, яка є невід`ємною частиною Договору оренди землі, підтверджують обов`язковість умов даного Договору щодо їх виконання.

Відповідно до п.3 цієї угоди вбачається, що останню складено українською мовою при повному розумінні Сторонами її змісту, в трьох автентичних примірниках, по одному примірнику для кожної із Сторін, та третій примірник для органу, що здійснює державну реєстрацію Договору та даної Угоди.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №52160351 від 27.01.2016 року вбачається, що Додаткову угоду №1 до договору оренди землі від 17.10.2013 року, зареєстрованою у реєстраційній службі Онуфріївського районного управління юстиції у Кіровоградській області 31.12.2015 року (а.с.12).

Згідно вимоги від 28.11.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Верес» з вимогою про припинення правовідносин сторін за договором оренди землі від 02.01.2008 року та повернення земельної ділянки ОСОБА_1 , в якій вимагав негайно визнати припиненими правовідносини сторін за договором оренди землі від 02.01.2008 року, зареєстрованим у Світловодському міськрайвідділі КРФ ДП УД №03від 27.02.2009 року про що направити на його адресу письмову згоду. Також негайно повернути на користь ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0417, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, загальною площею 3,30 га. (а.с.13).

Вказана вимога залишена ТОВ «ВЕРЕС» без розгляду та задоволення.

Звертаючись із позовом до суду позивач просив визнати припиненими правовідносини сторін за договором оренди землі від 02.01.2008 року, зареєстрованим у Світловодському міськрайвідділі КРФ ДП УДЗК №03 від 27.02.2009 р., з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою №1 від 17.10.13 р. до договору оренди землі та зобов`язати відповідача повернути йому земельну ділянку.

Вимоги про розірвання спірного договору позивач не ставив.

Відповідно до норм ст. 41 Конституції України вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини.

Вказані обставини мають певний часовий проміжок дії, який має початок та закінчення.

У частині першій статті 251 ЦК України зазначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду (частина третя статті 251 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України.

Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тому вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання.

У статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до даних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Таким чином, законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору.

Пунктом 11.4 Договору передбачено розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, допускається. Умовою розірвання договору в односторонньому порядку є письмове повідомлення орендаря про припинення дії договору.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону, в редакції на час укладення договору оренди, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року № 6-2777цс16.

За змістом ч.5 ст.6 цього Закону, в редакції на час укладення спірної додаткової угоди вбачається, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19).

Момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом його державної реєстрації. Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить.

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» регулює питання припинення договору оренди землі, а саме договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

У пункті «ї» частини першої статті 211 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: ухилення від державної реєстрації земельних ділянок та подання недостовірної інформації щодо них.

Згідно із частиною другою статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №696/1883/15-ц поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» різняться змістовим наповненням, а також можуть відрізнятися у часі. Якщо сторони не вказали про час (термін, календарну дату, подію) початку перебігу та закінчення строку договору, діють загальні правила, передбачені спеціальним Законом України «Про оренду землі», який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, якщо при укладенні оскаржуваного договору оренди землі сторони цього договору досягли згоди щодо початку дії його строку саме з моменту державної реєстрації (п. 3.1 договору оренди від 02.01.2008), суд приходить до висновку, що дія договору оренди закінчилась 27.02.2014 після спливу 5 років з моменту державної реєстрації 27.02.2009.

При підписанні додаткової угоди від 17.10.2013 до договору оренди від 02.01.2008 сторони не передбачили початок її дії, а тому дата укладення додаткової угоди визначається від дати державної реєстрації права оренди, що вчинена 31.12.2015 року.

Судом встановлено, що до закінчення визначеного сторонами строку дії договору оренди та у місячний строк після його припинення орендар не вжив заходів до реєстрації права оренди.

Лише 31.12.2015 здійснена державна реєстрація права оренди на підставі додаткової угоди до договору оренди, дія якого припинилась 27.02.2014.

Суд приходить до висновку про те, що договір оренди землі від 02.01.2008 року, зареєстрований 27.02.2009, припинив свою дію на час звернення позивача з цим позовом, і додаткова угода до договору, що укладена (набрала чинності з моменту державної реєстрації) після його припинення не вказує на наявність у відповідача передбачених законом підстав для продовження користування спірною земельною ділянкою після спливу строку оренди, тому позовні вимоги є обгрунтованими.

Посилання представника відповідача на постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 22.06.2011 року №703 в редакції, яка діяла на момент укладення спірної додаткової угоди, а саме п.4 абз.5, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, та те що ТОВ «ВЕРЕС» самостійно не мало можливості зареєструвати додаткову угоду, оскільки у позивача була відсутня державна реєстрація права власності на земельну ділянку не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки представник відповідача обмежився лише самим посиланням на вказаний підзаконний нормативний акт без надання суду будь-яких належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх тверджень та заперечень.

Також, вказане твердження представника відповідача не узгоджується з передметом позову, оскільки в судовому засіданні встановлено, що додаткова угода була зареєстрована після закінчення строку дії договору оренди землі.

Одночасно судом зазначається, що постанова Кабінету Міністрів України на яку посилався представник відповідача у судовому засіданні, яка зазначена вище, втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року, яка набрала чинності 11.02.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки договір оренди землі припинив свою дію, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ВЕРЕС» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позову.

Керуючись ст. ст.2-5, 76-81, 83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС» про припинення зобов`язань по договору оренди землі та зобов`язання її повернення, задовольнити повністю.

Визнати припиненими правовідносини сторін за договором оренди землі від 02.01.2008 року, зареєстрованого у Світловодському міськрайвідділі КРФ ДП УДЗК № 03 від 27.02.2009 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою №1 від 17.10.2013 року до договору оренди землі.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС» повернути на користь ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0417 призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Омельницької сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області загальною площею 3,30 га.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕС», юридична адреса: м.Київ, вул. Петропалівська,15 код ЄДРПОУ № 30108718.

Повний текст рішення складено 23.04.2021 року.

Суддя Онуфріївського районног о суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко