провадження № 2/570/219/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Сав`яка В.В.,

представника третьої особи адвоката Жуковського О.В.,

секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання недійсним технічного паспорта на садибний будинок,

в с т а н о в и в:

покликаючись на незаконні дії відповідача щодо внесення змін до технічного паспорта, позивач у поданій до суду 19 серпня 2020 року позовній заяві просить визнати недійсним технічний паспорт від 16 червня 2017 року на домоволодіння АДРЕСА_1 в частині оцінки інвентаризаційної вартості гаража; судові витрати покласти на відповідача.

У суді позивач та його представник позов підтримали повністю і по аналогічних мотивах.

Позивач по суті справи показав, що раніше гараж був оцінений у 120 тис. грн. а, коли він звернувся до відповідача 10 грудня 2019 року, то гараж оцінили вже у 53 тис. грн. Вважає, що відповідач та третя особа вступили у злочинну змову, тому занизили вартість гаража, що вплинуло на виділення йому 11/36 частки спадкового майна в натурі. В іншій частині технічний паспорт відповідає дійсності. Не заперечує, що ні на час подачі позову, ні на даний час не є власником майна, яке, на його думку, неправильно оцінене.

Відповідач відзиву не подав, у судове засідання не з`явився.

У поданих до суду письмових поясненнях третя особа ОСОБА_2 повідомляє, що він з позивачем є рідними братами, які після смерті батьків отримали спадщину у виді житлового будинку по АДРЕСА_1 , при цьому, 25/36 та 11/36 часток відповідно. Вказує, що позивач спадщину на свою 11/36 частку оформляв у 2015 році, у зв`язку з чим виготовляв технічний паспорт, який у цьому спорі просить визнати частково недійсним. Зазначає, що позивач подарував свою частку садибі дружині ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Просить відмовити у позові за безпідставністю, оскільки право позивача не порушено.

Представник третьої особи - адвокат Жуковський О.В. у суді просив у позові відмовити, оскільки ОСОБА_1 був власником 11/36 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 до 27 лютого 2020 року. Крім цього, зазначає, що такого способу захисту порушених речових прав як визнання недійсним технічного паспорту від 16 січня 2017 року на житловий будинок в частині визначення інвентаризаційної вартості гаража закон не передбачає, а тому його скасування у вказаній частині в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права.

Сторона відповідача у поданому до суду клопотанні просить справу слухати у їх відсутність. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач та третя особа скористалися правовою допомогою.

Встановлено, що у провадженні Рівненського районного суду Рівненської області знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (до участі у справі залучено як співвідповідача ОСОБА_3 ) про поділ житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі між співвласниками і визначення порядку користування земельної ділянки.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 належну йому 11/36 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 27 лютого 2020 року подарував своїй дружині ОСОБА_3 .

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 поділено в натурі між співвласниками ОСОБА_2 (25/36) і ОСОБА_3 (11/36).

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ч.1 ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Предметом даного позову є визнання недійсним технічного паспорту у частині визначення оцінки гаража.

Підстави - порушення відповідачем своїх обов"язків.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 4, 5, 19 ЦПК України і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право або право особи в інтересах якої вона звертається до суду порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року по справі №127/18934/18 зазначила, що обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту.

Позовна вимога ОСОБА_1 мотивована тим, що йому на праві спільної сумісної власності належить 11/36 частка житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак таке твердження позивача є помилковим, не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи, оскільки належну йому частку домоволодіння він відчужив на користь своєї дружини 27 лютого 2020 року. Тобто, на момент подачі позову - 19 серпня 2020 року ОСОБА_1 не був співвласником вищевказаного домоволодіння.

В Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24 травня 2001 року (в редакції, чинній на час виготовлення оскаржуваного технічного паспорта) зазначено, що вона визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: - визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних); - обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів; - установлення вартості об`єктів. Технічна інвентаризація проводиться також і за бажанням замовника. Технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна проводиться суб`єктами господарювання, на підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти, які скріплюються підписом керівника та печаткою суб`єкта господарювання, а також підписом виконавця робіт із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою (пункт 1.4 Інструкції).

Вищезазначеною Інструкцією не передбачено скасування технічної документації, до складу якої належить і технічний паспорт та можливості визнання її недійсною у судовому порядку. Технічний паспорт є інформаційно-довідковим документом, виготовленим на підставі проведеної технічної інвентаризації за заявою замовника, в якому відображається фактичний стан об`єкта та який не є правовстановлюючим документом. В цю технічну документацію можуть вноситися відповідні зміни, а також передбачено порядок її виправлення. Так, пунктом 12 Інструкції передбачено порядок здійснення контролю за якістю виконаних робіт, за яким справи з великою кількістю грубих помилок бракуються, робота не оплачується, перероблення її доручається іншому виконавцеві. Справи з помилками повертаються для переробки та виправлення.

Тобто, технічний паспорт на будинок не є документом, який підтверджує набуття права на нерухоме майно, а є лише документом, який складається в результаті технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: визначення їх фактичної площі та об`єму (щодо проектних); обстеження та оцінки технічного стану наявних об`єктів, тобто, він є документом, який лише фіксує певні фактичні обставини щодо розміщення будівель та споруд, їх розмірів тощо, в зв`язку з чим не породжує виникнення прав та обов`язків у сторін щодо цих будівель та споруд.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає за необхідне роз`яснити, що заявлена позивачем вимога про визнання недійсним технічного паспорту на житловий будинок в частині оцінки інвентаризаційної вартості гаража не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, так як технічний паспорт на житловий будинок не є правовстановлюючим документом на об`єкт нерухомого майна, а є лише письмовим доказом фіксування стану нерухомого майна на час проведення технічного обстеження будівель та споруд, що розташовані на земельній ділянці, а тому він не може визнаватись недійсним у судовому порядку.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позивач не довів своїх позовних вимог щодо порушення його прав у даному спорі, які підлягають захисту судом.

За наведених обставин, правова позиція позивача є помилковою, його доводи до уваги не приймаються, як такі, що не обгрунтовані вимогами закону, належними доказами і висновки суду не спростовують, позивач звернувся до суду за відсутності порушеного, невизнаного чи оспорюваного права. При вказаних обставинах, суд вважає, позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на сторону, яка їх понесла.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради , третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним технічного паспорта на садибний будинок.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , НОМЕР_1 /.

Відповідач: Комунальне підприємство "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради (місцезнаходження: 33000, м.Рівне, вул.І.Вишенського, 4А, /.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 /.

Повне судове рішення виготовлено 16 квітня 2021 року.

Суддя: Кушнір Н.В.