Ухвала

29 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 754/14858/19

провадження № 61-6843ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації на постанову Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Майстер», про визнання членом сім`ї наймача, визнання права користування житловим приміщенням, зміну наймача за договором найму,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах

ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Майстер» (далі - ТОВ «Комфорт-Майстер»), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати членом сім`ї ОСОБА_3 малолітнього сина ОСОБА_2 ;

- визнати за малолітнім сином ОСОБА_3 - ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , жилою площею 21,56 кв. м, загальною площею 48,17 кв. м, яке було надано на підставі ордеру № 015005, виданого Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією

від 26 червня 2013 року на ім`я ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію змінити наймача за договором найму житлового приміщення - квартири

АДРЕСА_1 , жилою площею 21,56 кв. м, загальною площею 48,17 кв. м, укладеного на підставі ордеру № 015005, виданого Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією від 26 червня 2013 року, із ОСОБА_3

на ОСОБА_1 , яка є єдиним законним представником їх спільного малолітнього сина - ОСОБА_2 від імені та в інтересах якого вона діє, та відкрити на ім`я ОСОБА_1 особовий рахунок на вищезазначену квартиру.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 листопада

2020 року (у складі судді Саламон О. Б.) у задоволенні позову

ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів постійного проживання малолітнього ОСОБА_2 у спірній квартирі. Натомість, зареєстрованим місцем проживання дитини як до, так і після отримання його батьком ордеру на зайняття вказаного жилого приміщення, є квартира АДРЕСА_2 , що свідчить про те, що він зберігає зв`язок саме з житловим приміщенням за своїм місцем реєстрації, яке також є місцем реєстрації його матері.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року

(у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц.,

Яворського М. А.) рішення Деснянського районного суду міста Києва

від 06 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задоволено.

Визнано членом сім`ї ОСОБА_3 малолітнього сина ОСОБА_2 .

Визнано за малолітнім сином ОСОБА_3 - ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , жилою площею 21,56 кв. м, загальною площею 48,17 кв. м, яке було надано на підставі ордеру № 015005, виданого Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією

від 26 червня 2013 року на ім`я ОСОБА_3 .

Зобов`язано Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію змінити наймача за договором найму житлового приміщення - квартири

АДРЕСА_1 , жилою площею 21,56 кв. м, загальною площею 48,17 кв. м, укладеного на підставі ордеру № 015005, виданого Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією від 26 червня 2013 року - із ОСОБА_3

на ОСОБА_1 , як законного представника малолітнього

ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого вона діє, та відкрити на ім`я ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_4 , особовий рахунок на квартиру

АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що, маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним у цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини. Отже, заявлений ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 позов є обґрунтованими, оскільки останній є членом сім`ї наймача ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю повної цивільної дієздатності дитина не має можливості самостійно визначати місце свого проживання, а тому, не може бути позбавлений права користування квартирою, яка була надана його батькові на підставі ордеру.

23 квітня 2021 року Деснянська районна у місті Києві державної адміністрації звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою

на постанову Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється цим судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є визнання членом сім`ї наймача, визнання права користування житловим приміщенням, зміна наймача за договором найму.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації на постанову Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Майстер», про визнання членом сім`ї наймача, визнання права користування житловим приміщенням, зміну наймача за договором найму, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук