Справа № 643/6602/21
Провадження № 2/643/3600/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021

20 квітня 2021 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

До Московського районного суду м. Харкова надійшла вищевказана позовна заява.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису від 20.01.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 1976, таким, що не підлягає виконанню. З тексту позову вбачається, що 20.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вчинено нотаріальний напис щодо задоволення вимог кредитора на суму 84 866,56 грн.

Предметом спору у позовній заяві є скасування виконавчого напису нотаріуса. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вирішив скористатись своїм правом на альтернативну підсудність даної справи, звернувшись до Московського районного суду м. Харкова з даним позовом посилаючись на ч. 12 ст. 28 ЦПК України, зазначивши, що виконання виконавчого напису нотаріуса здійснюється приватним виконавцем, за адресою: АДРЕСА_1 , а тому даний спір за підсудністю підлягає розгляду саме Московському районному суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, згідно з ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачам, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа.

У п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові розглядається саме вимога про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, де по суті оскаржуються дії приватного нотаріуса (ухвала ВССУ у справі № 6-19667св14).

Отже, даний спір має розглядатися з дотриманням правил ч. 12 ст. 28 ЦПК України, оскільки судом розглядається саме вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, де по суті оскаржуються дії приватного нотаріуса.

Частиною 12 ст. 28 ЦПК України, позивачеві надано право вибору підсудності, зокрема за правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК України, підсудність справ за місцезнаходженням відповідача або за альтернативною підсудністю за місцем виконання оспореного виконавчого напису.

Місцем виконання виконавчого документу необхідно вважати місце здійснення виконавчих дій державним або приватним виконавцем, яким є місце знаходження виконавчого провадження.

Так, позивачем при зверненні до Московського районного суду м. Харкова з даним позовом, саме як за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса (ч. 12 ст. 28 ЦПК України), не надано жодних доказів на підтвердження того, що виконавчий напис виконується саме на території Московського району м. Харкова.

Таким чином, даний позов Московському районному суду м. Харкова не підсудний та повинен розглядатися за загальним правилом підсудності за місцезнаходженням відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність згідно ст. 32 ЦПК України не допускаються.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги, що справа по суті не розглядалась, оскільки місцезнаходження відповідача, юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, б. 5-Б територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, на який розповсюджується територіальна юрисдикція Шевченківського районного суду м. Києва, суд приходить до висновку про направлення справи до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю, за місцем юридичної адреси відповідача.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за підсудністю передати до Шевченківського районного суду м. Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 31-А).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Суддя О.О. Сугачова