Постанова

Іменем України

28 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 295/6291/20

провадження № 61-13719св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватне підприємство «Українська дистрибуційна система», приватне підприємство «Салікс», товариство з обмеженою відповідальністю «СП САН ДЕКОР»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СП САН ДЕКОР» на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 26 червня 2020 року у складі судді Кузнєцова Д. В. та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватне підприємство «Українська дистрибуційна система» (далі - ПП «Українська дистрибуційна система»), приватне підприємство «Салікс» (далі - ПП «Салікс»), товариство з обмеженою відповідальністю «СП САН ДЕКОР» (далі - ТОВ «СП САН ДЕКОР»), про поділ майна подружжя, в якому просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , визнати за сторонами право особистої приватної власності (за кожним по Ѕ частині) на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , стягнути з відповідача 8 939 850 грн компенсації половини вартості майна, внесеного до статутних капіталів ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР», а також визнати за позивачем право власності на Ѕ частину майна ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР».

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила забезпечити її позов шляхом накладення арешту на будівлю трансформаторної підстанції загальною площею 53,8 кв. м; виробничі будівлі вентиляційних цехів загальною площею 1 677,6 кв.м; будівлю механічного цеху та прохідної загальною площею 501,3 кв. м; цілісний майновий комплекс загальною площею 5 705,8 кв. м, який складається з адмінкорпусу загальною площею 1 528,40 кв. м, цеху сантехвиробів загальною площею 2 439,10 кв. м, фізкультурно-оздоровчого комплексу загальною площею 450,80 кв. м, гаражів загальною площею 466,90 кв. м, прохідної № 1 загальною площею 71,40 кв. м, прохідної № 2 загальною площею 29,50 кв. м, ізоляційного цеху загальною площею 719,70 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , та знаходяться у власності ТОВ «СП САН ДЕКОР». Накласти арешт на корпоративні права ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс», ТОВ «СП САН ДЕКОР» та заборонити ОСОБА_2 , посадовим/службовим особам зазначених підприємств та товариства, чи особам, що діють за дорученням вчиняти будь-які дії щодо зменшення розмірів статутних капіталів ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс», ТОВ «СП САН ДЕКОР». Заборонити державним реєстраторам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також будь-яким іншим суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вчиняти та здійснювати будь-які реєстраційні дії (щодо зменшення розмірів статутних капіталів) ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс», ТОВ «СП САН ДЕКОР».

В обґрунтування заяви вказувала, що між сторонами був укладений шлюб та за час перебування з відповідачем у шлюбі, за спільні кошти подружжя було створено ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР», сформовано статутний капітал цих підприємств і товариства за кошти, що були об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У власності ТОВ «СП САН ДЕКОР» є наступне майно: будівля трансформаторної підстанції загальною площею 53,8 кв. м; виробничі будівлі вентиляційних цехів загальною площею 1 677,6 кв. м; будівля механічного цеху та прохідної загальною площею 501,3 кв. м; цілісний майновий комплекс загальною площею 5 705,8 кв. м, який складається з адмінкорпусу загальною площею 1 528,40 кв. м, цеху сантехвиробів загальною площею 2 439,10 кв. м, фізкультурно-оздоровчого комплексу загальною площею 450,80 кв. м, гаражів загальною площею 466,90 кв. м, прохідної № 1 загальною площею 71,40 кв. м, прохідної № 2 загальною площею 29,50 кв. м, ізоляційного цеху загальною площею 719,70 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Все вищезазначене майно є предметом позову про розподіл майна подружжя, однак існує реальна загроза реалізації відповідачем вищезазначеного майна, зменшення статутного капіталу підприємств з метою недопущення його поділу. Внесення будь-яких змін в установчі документи, реалізація будь-якого майна підприємств та зменшення статутного капіталу останніх може порушити права позивача, оскільки зменшується частка, що належить їй за законом при здійсненні поділу майна подружжя.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 26 червня 2020 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Накладено арешт на будівлю трансформаторної підстанції, загальна площа 53,8 кв. м; виробничі будівлі вентиляційних цехів, загальна площа 1 677,6 кв. м; будівлю механічного цеху та прохідної, загальна площа 501,3 кв. м; цілісний майновий комплекс, загальна площа 5 705,8 кв. м, який складається з адмінкорпусу «А-4», загальна площа 1 528,40 кв. м, цеху сантехвиробів «Б-1», загальна площа 2 439,10 кв. м, фізкультурно-оздоровчого комплексу «Г-1», загальна площа 450,80 кв. м, гаражів «Е-1», загальна площа 466,90 кв. м, прохідної № 1 «З-2», загальна площа 71,40 кв. м, прохідної № 2 «Д-1», загальна площа 29,50 кв. м, ізоляційного цеху «К-1», загальна площа 719,70 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , та знаходяться у власності ТОВ «СП САН ДЕКОР».

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що подана позивачем заява про забезпечення позову спрямована на забезпечення прав сторони у спорі та запобігає утрудненню чи неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. Місцевим судом всебічно та повно з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, досліджено у судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, надано їм правильну оцінку.

При вжитті заходів забезпечення позову місцевим судом обґрунтовано враховано як зміст позовних вимог ОСОБА_1 , які полягають у стягненні з ОСОБА_2 компенсації половини вартості майна, внесеного до статутного капіталу ТОВ «СП САН ДЕКОР», так і співмірність вжитих заходів із позовними вимогами та вид забезпечення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2020 року ТОВ «СП САН ДЕКОР» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 26 червня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що місцевим та апеляційним судом не було враховано те, що чинним законодавством не передбачено можливості забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке є власністю третіх осіб.

Матеріали справи не містять достатніх доказів того, що майно, на яке було накладено арешт, було придбано за спільні кошти подружжя, перебувало у спільній сумісній власності та передано до статутного капіталу ТОВ «СП САН ДЕКОР».

Приймаючи рішення про забезпечення позову місцевим судом не було враховано правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 683/886/16-ц, де вказано про те, що вклади, внесені під час перебування у шлюбі одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, до статутного капіталу цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільне майно трансформується в інший об`єкт - право вимоги на виплату частини вартості частки учасника у статутному капіталі товариства.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

23 вересня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

20 квітня 2021 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відзиву на касаційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс», ТОВ «СП САН ДЕКОР», про поділ майна подружжя.

Зі змісту позовної заяви, предметом спору у цій справі є будинок на АДРЕСА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером :10:015:0022 за адресою: АДРЕСА_2 , компенсація вартості майна, внесеного до статутних капіталів ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР», а також майно ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР».

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22 червня 2020 року № 213479728 вбачається, що будівля трансформаторної підстанції, виробничі будівлі вентиляційних цехів, будівля механічного цеху та прохідної, цілісний майновий комплекс загальною площею 5 705,8 кв. м, що розташовані на АДРЕСА_3 та на які просить накласти арешт позивач, належать третій особі у справі - ТОВ «СП САН ДЕКОР», єдиним засновником (учасником) якого був відповідач згідно з відомостями з витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 20 травня 2020 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З аналізу статті 149 ЦПК України випливає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , визнати за сторонами право особистої приватної власності (за кожним по Ѕ частині) на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , стягнути з відповідача 8 939 850 грн компенсації половини вартості майна, внесеного до статутних капіталів ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР», а також визнати за позивачем право власності на Ѕ частину майна ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР».

Враховуючи, що позивач зокрема просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину майна ПП «Українська дистрибуційна система», ПП «Салікс» та ТОВ «СП САН ДЕКОР», тому накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом спору є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Хоча майно, на яке накладено арешт, належить на праві власності не відповідачеві, а третій особі у справі, на стадії вирішення питання про забезпечення позову суд не вирішує спір по суті та не може робити висновків щодо обґрунтованості позову.

Крім того, можливість накладення арешту на майно, що знаходиться не лише у відповідача, але й інших осіб, передбачено пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України.

У касаційній скарзі відсутні доводи що накладення арешту на нерухоме майно ускладнює будь-яким чином проведення господарської діяльності ТОВ «СП САН ДЕКОР».

З метою запобігання можливого зменшення статутного капіталу ТОВ «СП САН ДЕКОР», єдиним засновником (учасником) якого станом на момент розгляду судом першої інстанції заяви про забезпечення позову був відповідач, місцевий та апеляційний суд дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що місцевим та апеляційним судом рішення у справі було ухвалено без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема викладених у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 683/886/16-ц колегія суддів відхиляє огляду на те, що у даному випадку суд не вирішував спір по суті, а розглядав лише питання забезпечення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 402, 406, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СП САН ДЕКОР» залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 26 червня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

СуддіА. І. Грушицький
А. А. Калараш
І. В. Литвиненко

Є. В. Петров