Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №2314/5672/12
Провадження №4-с/711/47/21
У Х В А Л А

22 квітня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю:

приватного виконавця Недоступ Д.М.

представника

скаржника

за довіреністю Зайцева Д.О.

представника заінтересованої особи

адвоката Пилипенка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитра Миколайовича, скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитра Миколайовича та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Свої вимоги мотивує тим, що 12.11.2020р. приватним виконавцем Недоступ Д.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2314/5672/12, виданого 19.09.2013р. Придніпровським райсудом м. Черкаси про звернення стягнення на предмет іпотеки.

15.02.2021р. вона ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження та отримала вказану постанову, і таким чином, дізналась про порушення вимог чинного законодавства. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає до скасування. Вважає, що виконавчий лист, який пред`явлений до виконання, не відповідає вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме, - у резолютивній частині виконавчого документа вказано: «…для задоволення грошових вимог АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Державний Ощадний банк України…», а в графі «найменування стягувача» стягувачем зазначено ПАТ «Державний Ощадний банк України» та вказано код ЄДРПОУ та адреса Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Саме з цих підстав державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відмовлено у прийнятті виконавчого листа №711/1259/14-ц, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси 14.07.2020р. (стягувач ОСОБА_2 ).

Отже, вважає, що в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем розпочато примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, що не відповідає вимогам законодавства та за відсутності заяви стягувача. На думку скаржника, приватний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження та повернути виконавчий лист, оскільки останній не відповідає вимогам закону та був пред`явлений до виконання особою, яка не є стягувачем.

На підставі викладеного, просить суд, - визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М. неправомірними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №63602718 від 12.11.2020р.

Ухвалою суду від 01.03.2021р. прийнято до розгляду скаргу.

Стягнувачем ПрАТ «Державний ощадний банк України в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» через представника адвоката Зажома І.В. подано відзив на скаргу. Зазначено, що скарга подана з недодержанням вимог ст. 119 ЦПК України; скарга подана на постанову державного виконавця, хоча по суті оскаржується постанова приватного виконавця; вказані у виконавчому листі реквізити філії не впливають на розгляд питання, оскільки вони вказують на отримання коштів, про стягнення заборгованості з боржника, а не навпаки; просить закрити провадження у справі за скаргою та відмовити у її задоволенні.

Приватним виконавцем Недоступ Д.М. подано відзив на скаргу, за якою просить відмовити у задоволенні скарги. Зазначено, що відмова у відкритті виконавчого провадження з підстав, на які вказує скаржник, є формалізмом, що могло призвести до затягування процесу примусового виконання рішення суду; посилання скаржника на інші рішення, винесені державними виконавцями щодо виконання інших виконавчих документів, є безпідставними; скаржником не доведено порушення прав скаржника, як сторони виконавчого провадження; вважає свої дії щодо відкриття виконавчого провадження №63602718 правомірними, вчиненими відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження»; просить відмовити у задоволенні скарги.

В судове засідання скаржник не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Надані письмові пояснення по скарзі.

В судовому засіданні представник скаржника просив скаргу задовольнити, посилаючись на доводи скарги. Вважає, що судове рішення виконується приватним виконавцем у незаконний спосіб; приватним виконавцем грубо порушені права боржника за виконавчим документом. На момент відкриття виконавчого провадження заборгованість ОСОБА_1 перед банком наявна.

В судовому засіданні представник стягувача просив відмовити у задоволенні скарги, яка є необгрунтованою та недоведено, яким чином порушуються права боржника. Ті реквізити, що вказані у виконавчому листі, жодним чином не впливає на виконання боржником судового рішення і не є такими, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження. Крім того, уточнив, що відсутні підстави для закриття справи за скаргою, про що вказано у письмовому відзиві.

В судовому засіданні приватний виконавець просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на доводи свого відзиву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, що надане до суду, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги, враховуючи наступне:

встановлено, що на підставі заяви начальника філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» Оніщенко В.В. від 29.10.2020р., яка надійшла до суду до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М. 12.11.2021р. відкрито виконавче провадження №63602718 з примусового виконання виконавчого листа №2314/5672/12, виданого 19.09.2013р. Придніпровським райсудом м. Черкаси щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (боржник ОСОБА_1 , стягувач АТ «Ощадбанк»), про що свідчить постанова від 12.11.2020р.

При цьому, до заяви долучено оригінал виконавчого листа та довіреність представника АТ «Ощадбанк» Оніщенко В.В. від 19.10.2020р., якою визначені ряд повноважень (а.с.59-62, 6-8).

Враховуючи дані обставини, суд вважає безпідставними доводи скаржника про те, що із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим судом, звернулася неуповноважена особа. Такі доводи спростовуються дослідженими під час розгляду справи матеріалами.

Крім того, встановлено, що з матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_1 ознайомлена 15.02.2021р., про що свідчить її заява від 15.02.2021р. та відповідна розписка (а.с.11).

Скарга подана до суду 25.02.2021р., а тому відповідно, скаржником не порушені строки звернення до суду, передбачені ч.1 ст. 449 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи обов?язки, які повинен виконувати виконавець під час здійснення виконавчого провадження, він зобов?язаний дотримуватись Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 452 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Як зазначено у ч.4 ст.4 ЗУ, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5)юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 цього Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 вказаного Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

З наведеного правового регулювання вбачається, що виконавець, отримавши виконавчий документ, зобов`язаний перевірити його на відповідність частині першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та відкрити виконавче провадження. При цьому, слід зазначити, що на виконавця не покладено обов`язку по заповненню та перевірці даних виконавчого документу, оскільки в даному випадку, першоджерелом походження виконавчого документу є виконавчий лист, а в даному випадку - це виконавчий лист №2314/5672/12, що виданий 19.09.2013р.

При цьому, судом враховуються висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 02.07.2020р. у справі №826/9021/18.

Так, Верховний Суд наголошує на тому, що незазначення чи помилкове зазначення у виконавчому документі певних реквізитів за умови, що інші його реквізити дають підстави ідентифікувати стягувача та боржника, не може вважатися обставиною, що унеможливлює здійснення виконавчого провадження. Натомість, повернення виконавчих документів виключно з таких підстав визнається формалізмом, який не сприяє забезпеченню ефективного виконання судових рішень на практиці та фактично призводить до затягування виконання виконавчого листа, що порушує право на ефективний судовий захист і створює передумови для порушення з боку України вимог статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також у певних випадках статті 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

При дослідженні виконавчого листа №2314/5672/12, вбачається, що він містить всі реквізити, зокрема, щодо стягувача і щодо боржника. Враховуючи, що боржником є банківська установа, то, як на думку суду, його ідентифікувати виконавець міг, що він і зробив, відкривши 12.11.2020р. виконавче провадження №63602718.

За результатами розгляду скарги, суд вважає, що скарга є необгрунтованою, оскільки скаржником та її представником під час судового засідання, жодним чином не наведено обставин та не доведено належними, допустимим та переконливими доказами, в чому саме полягає порушення прав чи інтересів ОСОБА_1 , яка є боржником за виконавчим документом. Крім того, сам представник скаржника підтвердив той факт, що на час відкриття виконавчого провадження заборгованість, визначена судовим рішенням, боржником погашена не була. Також, суд звертає увагу, що в разі, якщо після відкриття виконавчого провадження, і відбулися якісь зміни у правовідносинах сторін виконавчого провадження, наявні домовленості щодо виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та за яким здійснюється примусове виконання, - вони жодним чином не впливають на правомірність дій приватного виконавця та рішення про відкриття виконавчого провадження. Крім того, з часу видачі судом виконавчого документу 19.09.2013р. і по цей час боржник ОСОБА_1 мала можливість виконати судове рішення, яке постановлене Придніпровським районним судом м.Черкаси 20.05.2013р. з врахуванням ухвали апеляційного суду Черкаської області від 29.08.2013р.

Також слід зазначити, що в будь-якому випадку, судове рішення підлягає до виконання на користь АТ «Державний ощадний банк України», підрозділом якого є філія Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк». Крім того, посилання стягувача та її представника на рішення, які прийняті державним виконавцем з приводу виконання іншого виконавчого документу, де стягувачем є інша особа, в даному випадку є безпідставними.

На думку суду, під час розгляду скарги не встановлено обставин вважати, що приватним виконавцем Недоступ Д.М. при відкритті виконавчого провадження №63602718 порушені вимоги чинного законодавства, в тому числі і Закону України «Про виконавче провадження», а також права та інтереси боржника ОСОБА_1 .

Отже, суд приходить до висновку про необгрунтованість та безпідставність доводів скарги ОСОБА_1 , а тому у її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 260, 447-452 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст ухвали складено 29.04.2021р.

Головуючий: С. М. Позарецька