07.05.2021 Справа № 940/273/21
Провадження по справі № 4-с/940/6/21
У Х В А Л А

Іменем України

7 травня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Косович Т.П.

при секретарі Столярчук В.В.

за участю адвоката: Неживка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправноюбездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А. щодо не внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про скасування арешту його майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2014 року, винесеною під час примусового виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року та зобов`язати начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А. внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про скасування арешту, реєстраційний номер 41738 від 25.06.2004 року, внесені Тетіївською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2004 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року, в рамках якого було накладено арешт на все його рухоме та нерухоме майно, завершене, проте начальник Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А. відмовила йому у внесені відомостей про скасування накладеного арешту.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Неживок І.В. подану скаргу підтримав, суду пояснив, що в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2536 гривень, постановою державного виконавця ВДВС Тетіївського РУЮ Шуляка С.Д. знято арешт з автомобіля ОСОБА_1 . Ваз 21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , проте арешт з нерухомого майна знятий не був.

Начальник Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А. в судове засідання не прибула, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутності.

ОСОБА_2 як стягувач у виконавчому провадженні в судове засідання викликався повісткою, яка була направлена рекомендованим листом з повідомленням, проте судова повістка повернулася до суду не врученою за відсутністю адресата.

Суд, розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні відділу ДВС Тетіївського РУЮ перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2536 гривень.

Постановою державного виконавця Кандзюби О.В. від 28.01.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено його відчуження (а.с.14).

Із постанови державного виконавця ВДВС Тетіївського РУЮ Шуляка С.Д. про зняття арешту з автомобіля ОСОБА_1 . Ваз 21083, державний номерний знак НОМЕР_1 , вбачається, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року завершене 25.06.2004 року (а.с.8).

З метою відчуження нерухомого майна, ОСОБА_1 в 2021 році звернувся до Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про припинення обтяження, проте йому листом начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А. № 1881 від 09.02.2021 року було відмовлено з тих підстав, що на ім`я ОСОБА_1 на примусовому виконанні з 2005 року по даний час (інформація з АСВП починається з 2005 року) жодних виконавчих проваджень не значиться, а виконавче провадження з виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року в паперовому варіанті знищене за закінченням строку зберігання, з огляду на що перевірити інформацію щодо стану даного виконавчого провадження немає можливості (а.с.10).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Відповідно частин 1, 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до частини 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Зважаючи на викладене, суд вважає, що оскільки на примусовому виконанні з 2005 року по даний час жодних виконавчих проваджень, де ОСОБА_1 був би боржником, не значиться, а виконавче провадження з виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2536 гривень в паперовому варіанті знищене за закінченням строку зберігання, тому у начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А. не було передбачених ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підстав для внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про скасування арешту майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2014 року, винесеною під час примусового виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 2-855 від 19.12.2003 року, з огляду на що в її діях відсутні ознаки протиправності.

З таких обставин, звернувшись до суду зі скаргою на бездіяльність ДВС у вигляді не внесення ОСОБА_3 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про скасування арешту майна, ОСОБА_1 обрав неналежний та неефективний спосіб захисту своїх майнових прав. Останньому слід звернутися до суду з позовною заявою щодо скасування арешту, а не зі скаргою в порядку розділу VІІ ЦПК України, так як за приписами ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), що у даному випадку при завершенні виконавчого провадження та знищенні його за закінченням терміну зберігання не представляється можливим.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд в задоволенні скарги відмовляє.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 354, 450, 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Колесник С.А. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: Т.П.Косович