Справа № 713/1902/20
Провадження №2/713/34/21
РІШЕННЯ

іменем України

27.04.2021 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., відповідача ОСОБА_1 , представників сторін адвокатів Дороган Інни Григорівни, Маніліча Івана Денисовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя, придбаного під час шлюбу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Дороган І.Г., звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя, придбаного під час шлюбу.

У доданому до відкриття провадження уточненому позові вказувала, що з 2006 року по 2020 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак сімейне життя між сторонами не склалося, подружні стосунки припинили з вересня 2019 року, і з того часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них різний бюджет. Через постійні сварки та суперечки в сім`ї, які негативно впливали на здоров`я та розвиток дітей, позивачка забрала їх, залишила спільно нажите майно та переїхала в орендовану квартиру в м. Чернівці.

Рішенням Вижницького районного суду від 20.01.2020 року по справі №713/2204/19 шлюб між сторонами розірвано.

За час шлюбу, за спільні кошти та внаслідок спільної діяльності, сторони придбали житловий будинок літ. «А», загальною площею 49,70 кв.м, житловою площею 35,70 кв.м, з належною до нього надвірною будівлею сараю літ. «Б», що розташований по АДРЕСА_1 .

Право власності на житловий будинок зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 23.02.2009 року за реєстраційним №21954245 на відповідача. Проти цього позивачка не заперечувала, оскільки між ними не виникало спорів щодо користування та розпорядження спільним майном.

Однак, після припинення подружніх стосунків між сторонами стали виникати сварки та суперечки з приводу спільного майна. Позивачка з дітьми не може проживати у спільному будинку та користуватися спільним майном.

Посилаючись на ст.ст.60-63, 65, 68-71 СК України, ст.ст.15, 16, 331, 368-370, 372, 392 ЦК України просила:

- визнати в порядку поділу майна за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальної частки в житловому будинку літ. «А», загальною площею 49,70 кв.м, житловою площею 35,70 кв.м, з належною до нього надвірною будівлею сараю літ. «Б», що розташований по АДРЕСА_1 ;

- визнати в порядку поділу майна за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальної частки в житловому будинку літ. «А», загальною площею 49,70 кв.м, житловою площею 35,70 кв.м, з належною до нього надвірною будівлею сараю літ. «Б», що розташований по АДРЕСА_1 ;

- право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинити;

- стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Дороган І.Г. заявлений позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Підтримала відповідь на відзив на позов відповідача, у якій зазначила, що відповідачем на заперечення позовних вимог не надано жодних достатніх та допустимих доказів щодо передачі коштів матір`ю ОСОБА_5 для придбання спірного майна.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заявлений позов не визнав. Підтримав відзив на позов, у якому зазначив, що його мати ОСОБА_5 доглядала за своєю рідною тіткою ОСОБА_6 , яка 30.12.2008 року продала йому належний їй житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , а кошти за будинок сплатила його мати. Позивачка не вклала в купівлю чи ремонт будинку свої особисті кошти.

Тобто вказане майно набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали його матері. Тому будинок був оформлений на нього, а не на позивачку, чи на них обох в рівних частках.

Під час шлюбу у позивачки не виникало питань про оформлення частини будинку на неї. Проте, після припинення шлюбних відносин позивачка намагається незаконно заволодіти частиною будинку.

Просив відмовити у задоволені позивних вимог повністю.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Маніліч І.Д. підтримав позицію відповідача та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 24.12.2020 року повернуто позивачці заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 31.03.2021 року за клопотанням відповідача викликано у судове засідання свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду та роз`яснено ст.63 Конституції України.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що відповідач її син. У спірному будинку проживала її тітка ОСОБА_6 , за якою вона доглядала. Вона з сім`єю проживала в спірному будинку 25 років, добудували сарай, робили там ремонт. Але після смерті її батька отримала в спадок його будинок і з сім`єю перейшли туди проживати.

Потім син перейшов проживати у спірний будинок, виготовив на нього технічну документацію та правовстановлюючі документи на будинок на ім`я ОСОБА_6 , яка у приватного нотаріуса уклала з ним договір купівлі-продажу.

Стверджувала, що будинок придбала для сина та його сім`ї, а не для позивачки. Вона заплатила за будинок незначну суму, яку виплачувала частками і допомагала своїй тітці. Позивачка це знала, і жодних коштів на придбання спірного будинку не давала.

Зазначене може підтвердити дочка її тітки, ОСОБА_7 .

На виклик суду свідок ОСОБА_7 не з`явилася, за повідомленням представника відповідача вона хворіє. Доказів хвороби свідка суду не надано, тому суд ухвалив відмовити у допиті зазначеного свідка.

Суд, заслухавши відповідача ОСОБА_1 , представників сторін адвокатів Дороган І.Г., Маніліча І.Д., свідка ОСОБА_5 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

На підтвердження позовних вимог позивачкою ОСОБА_2 та її представником адвокатом Дороган І.Г. надано такі докази:

копію рішення Вижницького районного суду від 20.01.2020 року по цивільній справі №713/2204/19 (провадження №2/713/105/20), яким встановлено, що 23.10.2006 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрували шлюб і після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 прийняла прізвище ОСОБА_2 . У шлюбі народилося двоє синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даним рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 20.02.2020 року;

копію рішення Вижницького районного суду від 06.02.2020 року по цивільній справі №713/2299/19 (провадження №2/713/130/20), яким задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн щомісяця на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2019 року і до досягнення ними повноліття. Рішення набрало законної сили 10.03.2020 року;

копії товарних чеків від 03.11.2016 року, 07.11.2016 року, 05.11.2016 року та накладних від 11.09.2016 року, 07.10.2016 року, 07.10.2016 року, 05.10.2016 року, 04.10.2016 року на придбання ліків;

копію технічного паспорту на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , виготовленого ДКП «Вижницьке РБТІ» станом на 23.12.2008 року на ім`я ОСОБА_1 , з якого вбачається, що за зазначеною адресою розташовані об`єкти нерухомого майна: житловий будинок літ. «А», вартістю 18271,00 грн, сарай літ. «Б» вартістю 12626,00 грн. Загальна вартість нерухомого майна станом на 23.12.2008 року становила 30897,00 грн;

копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 29.12.2008 року виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради на підставі рішення №84 від 22.12.2008 року вказаного виконавчого комітету на ім`я ОСОБА_6 про право приватної власності на житловий будинок загальною площею 49,70 кв.м, житловою площею 35,70 кв.м з надвірною будівлею сараєм літ. «Б», що розташовані по АДРЕСА_1 ;

копію Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21455639, виданого 30.12.2008 року ДКП «Вижницьке РБТІ», згідно якого 29.12.2008 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 29.12.2008 року виконавчим комітетом Коритнянської сільської ради на підставі рішення №84 від 22.12.2008 року, проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_6 на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 ;

копію договору купівлі-продажу серії ВКР №876468, посвідченого 30.12.2008 року нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №11787, згідно якого ОСОБА_6 «Продавець» передає у власність (продала), а ОСОБА_1 «Покупець» приймає житловий будинок з належною до нього надвірною будівлею, що розташований в АДРЕСА_1 і оплачує його вартість за ціною (30897,00 грн) і в порядку, що передбачені цим договором;

копію Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21954245, виданого 23.02.2009 року ДКП «Вижницьке РБТІ», згідно якого 23.02.2009 року на підставі договору купівлі-продажу серії ВКР №876468, посвідченого 30.12.2008 року нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №11787 проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 ;

копію листа Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області №5772/123/48/01-2020 від 17.09.2020 року, яким позивачку ОСОБА_2 повідомлено, що її звернення по факту відмови колишнього чоловіка ОСОБА_1 повернути її особисті речі розглянуто, рекомендовано звернутися до суду;

копію свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 02.02.2007 року виконкомом Коритненської сільської ради, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народився син ОСОБА_3. ;

копію свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 12.06.2009 року виконкомом Коритненської сільської ради, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_6 у сторін народився син ОСОБА_4 ;

копії медичних документів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно яких він хворіє за встановленим діагнозом;

копію виконавчого листа Вижницького районного суду по справі №713/2299/19, виданого 08.09.2020 року з примусового виконання рішення суду від 06.02.2020 року, яке набрало законної сили 10.03.2020 року про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей;

копію заяви позивачки ОСОБА_2 від 02.10.2020 року, у якій просила Вижницький РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Вижницького районного суду по справі №713/2299/19, виданого 08.09.2020 року;

копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №226754473 від 05.10.2020 року, згідно якого 23.02.2009 року на підставі договору купівлі-продажу серії ВКР №876468, посвідченого 30.12.2008 року нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №11787 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №25979229 проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 49,70 кв.м, житловою площею 35,70 кв.м, що розташований по АДРЕСА_1 ;

копію запиту до МВС України від 05.10.2020 року, згідно якого за РНОКПП НОМЕР_4 немає зареєстрованих транспортних засобів;

звіт №17-2020 про оцінку майна, складений Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 04.11.2020 року на замовлення ОСОБА_2 , згідно якого - ринкова вартість без урахування ПДВ житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, з місце розташуванням по АДРЕСА_1 становить 148996,00 грн. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,06 га, яка знаходиться в користуванні.

Підставою для звернення до суду з позовом стало те, що відповідач відмовляється визнати право власності позивачки на частину спірного нерухомого майна.

На підтвердження заперечень проти позову та спростування позовних вимог відповідачем ОСОБА_1 та його представником Манілічем І.Д. доказів не надано.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд застосовує такі норми права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Оскільки відносин сторін з приводу нерухомого майна виникли до набрання чинності Сімейним та Цивільним кодексом України, однак продовжують існувати після набрання ними чинності, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми чинних кодексів.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 роз`яснено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма ст.368 ЦК України.

У статті 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до пп.22, 23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

За правилами ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів судом установлено, що:

з 23.10.2006 року по 20.02.2020 року (час набрання рішенням суду законної сили) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі;

23.02.2009 року на підставі договору купівлі-продажу проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на житловий будинок літ. «А», загальною площею 49,70 кв.м, житловою площею 35,70 кв.м з надвірною будівлею сараю літ. «Б», що розташований по АДРЕСА_1 ;

спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,06 га, яка знаходиться в користуванні відповідача;

станом на 04.11.2020 року загальна вартість житлового будинку з надвірною будівлею, розташованого по АДРЕСА_1 , становила 148996,00 гривень.

З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позивачка довела належними та допустимими доказами, що у період шлюбу, на спільні кошти, вони придбали житловий будинок з надвірною будівлею, що розташований по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстрували за відповідачем.

Тобто, зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і виходячи з принципу рівності часток у майні подружжя, частки кожного з них складають по 1/2.

Тому Суд дійшов висновку, що спірний житловий будинок з надвірною будівлею, що розташований по АДРЕСА_1 необхідно визнати об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за останньою право власності на 1/2 ідеальної частки даного майна та припинити право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи відповідача про те, що саме його мати ОСОБА_5 сплатила ОСОБА_6 вартість придбаного ним за договором купівлі-продажу нерухомого майна, а покази допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 у суду викликають обґрунтовані сумніви у їх достовірності, оскільки зазначений свідок є матір`ю відповідача.

Позовна вимога ОСОБА_2 про визнання в порядку поділу майна за ОСОБА_1 права власності на 1/2 ідеальної частки в спірному нерухомому майні, не ґрунтується на законі, а отже задоволенню не підлягає, оскільки після визнання за позивачкою ОСОБА_2 права власності на 1/2 ідеальної частки спірного житлового будинку, за відповідачем ОСОБА_1 залишається зареєстрованим право власності на іншу 1/2 його ідеальної частки.

Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до часткового задоволення.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн - пропорційно до задоволених позовних вимог (1% від вартості 1/2 ідеальної частки спірного житлового будинку з надвірною будівлею загальною вартістю 148996,00 грн).

На підставі наведеного, ст.ст.16, 21, 328, 368, 372 ЦК України, ст.ст.60-63, 69-71 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354, п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати житловий будинок з надвірною будівлею, що розташований по АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 право власності на 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірною будівлею, що розташований по АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірною будівлею, що розташований по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої в с. Коритне Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Складання повного тексту рішення відкладено на строк десять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована в с. Коритне Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя І. В. Пилип`юк