справа № 198/49/14-ц
провадження № 4-с/0198/2/21
У х в а л а

про залишення скарги без руху

30 квітня 2021 року суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Маренич С.О., ознайомившись зі скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця,

В с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, відповідно до якої просив скасувати постанову про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами , винесену 13.04.2021 року у виконавчому провадженні № 42387312 старшим державним виконавцем Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Правдун О.С.

Ознайомившись з даною скаргою приходжу до наступного.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" N 6 від 07.02.2014 (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України, що діють з 15.12.2017 р. в редакції ЗУ від 03.10.2017 р.), скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання ( ч.9 ст.10 ЦПК України).

Крім того, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Таким чином, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Разом з тим, подана скарга таким вимогам не відповідає.

Так, на порушення вимог п. п. 8, 10 ч.3 ст.175 ЦПК України скарга не містить зазначення щодо наявності у скаржника або іншої особи оригіналів письмових доказів копії яких додано до заяви; підтвердження скаржника про те, що ним не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України скаржник повинен додати до скарги копії всіх документів, що додаються до неї (доказів), відповідно до кількості сторін у справі, при цьому відповідно до ч.5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

На порушення вказаних вимог додані скаржником до скарги письмові докази взагалі не засвідчені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Між тим, на порушення вказаних вимог такі докази до суду разом зі скаргою не подані.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України у скарзі мають бути зазначені вимоги: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який скаржник просить суд визначити у рішенні.

На порушення вказаних вимог вимоги скаржника за скаргою викладені не коректно та суперечать визначеному законом способу захисту прав.

Так, відповідно до положень ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Тобто, нормами діючого законодавства не передбачено безпосереднє скасування судом постанови винесеної державним виконавцем, суд може лише зобов`язати такого здійснити певні дії на усунення порушень прав скаржника.

З огляду на дане скаржнику слід привести у відповідність до діючого законодавства заявлені ним вимоги за скаргою, належним чином виклавши зміст останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наявність у скарзі зазначених вище недоліків, суддя дійшов висновку про те, що її слід залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 95, 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця - залишити без руху, повідомивши про необхідність усунути вищенаведені в мотивувальній частині ухвали недоліки скарги у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

У разі якщо недоліки скарги у строк, встановлений судом, не будуть усунені, скарга вважається неподаною і повертається особі, що її подала.

Копію ухвали надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана суддею 30 квітня 2021 року.

Суддя С. О. Маренич