Провадження №2-о/592/30/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., представника заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Шокола Наталія Валеріївна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2020 року до суду надійшла вищевказана заява, яка мотивована тим, що 16.04.2019 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Шоколи Н.В. з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті матері ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На усне звернення заявника нотаріус надала інформацію, згідно якої спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались; ОСОБА_2 у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, на день смерті спадкодавця не був зареєстрований з нею за однією адресою, а тому вважається таким, що своєчасно не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 . З метою встановлення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємцю необхідно звернутися до суду.

Крім того, вбачається розбіжність написання прізвища спадкодавця, вказаного у свідоцтві про смерть, та прізвища спадкоємця, зазначеного свідоцтві про народження і паспорті громадянина України, у зв`язку з чим достовірно встановити родинний зв`язок між ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не представляється можливим. Тому заявник просить суд встановити факто того, що ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини; встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 28.01.2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання з викликом сторін.

Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Шокола Н.В., повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 від 27.04.2001 року (а.с.11).

У Свідоцтві про народження серія НОМЕР_2 від 29.01.1076 року, виготовленому російською мовою, батьками ОСОБА_2 (« ОСОБА_2. - рос.ред.»), ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені: «отец (батько) ОСОБА_5 , мать (мати) ОСОБА_3 » (а.с.10).

Як вбачається з Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

Згідно Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

16.04.2019 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Шоколи Н.В. з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті матері ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На усне звернення заявника нотаріус повідомила про розбіжність написання прізвища спадкодавця ОСОБА_3 , вказаного у свідоцтві про смерть, та прізвищ спадкоємця ОСОБА_2 , зазначених у свідоцтві про народження і паспорті громадянина України, у зв`язку з чим достовірно встановити родинний зв`язок між ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не представляється можливим. Роз`яснено про необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту родинних відносин (а.с.12).

Частиною 1 статі 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди в порядку окремого провадження розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 7 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

За правилами до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме те, що вони є сином і матір`ю відповідно, оскільки підтвердження даного факту є необхідним для оформлення спадкових прав заявника після смерті матері.

Перелік фактів, що мають юридичне значення, котрі можуть бути встановлені у судовому засіданні в порядку окремого провадження, визначені у ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно листа приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Шокола Н.В. від 25.07.2019 року № 687/02-14, спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались; ОСОБА_2 у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, на день смерті спадкодавця не був зареєстрований з нею за однією адресою, а тому вважається таким, що своєчасно не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, за правилом ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

За правилом ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи, згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналізуючи положення ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» можна стверджувати, що місце перебування і місце проживання особи може знаходитися в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці.

З довідок про реєстрацію місця проживання особи, наданих Управлінням «ЦНАП у м. Суми» СМР, вбачається, що ОСОБА_2 у період з 17.08.2013 року по 11.08.2016 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 була зареєстрована за вказаною адресою до 19.10.2018 року (а.с.44-45). Починаючи з 11.08.2016 року, місцем реєстрації ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_2 (а.с.11).

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, такі дані встановлюються показаннями свідків.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_2 постійно проживав разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; остання часто хворіла, перенесла чимало операцій, була лежачою та потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_2 постійно був поруч з ОСОБА_3 , доглядав за нею, возив її до лікарні, сплачував кошти за лікування; неодноразово запрошував ОСОБА_7 робити перев`язки матері.

Зазначені обставини також підтвердила свідок ОСОБА_8 , котра зазначила, що ОСОБА_2 є її сусідом, який разом з матір`ю проживав по АДРЕСА_1 ; вказана адреса є постійним місцем його проживання. ОСОБА_3 померла близько 3-х років тому, весь час ОСОБА_2 проживає за вищевказаною адресою.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 року по справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18), відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

З огляду на викладене та беручи до уваги покази свідків, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки підтвердження даного факту поза судовим шляхом неможливо, а від його встановлення залежить можливість реалізації заявником спадкових прав після смерті матері.

Керуючись ст.ст. 4, 76-83, 264, 265, 315, 319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) є сином ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко