Єдиний унікальний номер 341/1420/20
Номер провадження 2/341/209/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

28 квітня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Гаполяка Т.В.

секретаря Ворох З.Д.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просить визнати останніх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - домоволодінням, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що будинок, в якому він проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності.

В даному будинку зареєстровані: колишня невістка - ОСОБА_2 , онуки - ОСОБА_3 , 1999 р.н. та ОСОБА_4 , 2001 р.н., проте більше пятнадцяти років не проживають.

Позивач не в змозі вільно розпоряджатись своїм майном, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач пояснив, що його колишня невістка та онуки з ним не проживають більше двадцяти років, жодних дій по утриманню будинку не здійснюють, не приймають участі у витратах по утриманню житлового будинку, не сплачують комунальні платежі, добровільно виписуватись не бажають.

Свідок ОСОБА_5 , товариш позивача в судовому засідання зазначив, що не бачив, щоб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 проживали разом з ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 , дружина позивача в судовому засідання зазначила, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 більше двадцяти років не проживають з ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_7 , дочка позивача в судовому засідання зазначила, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 більше двадцяти років не проживають з ОСОБА_1 .

Відповідачі, в судове засідання призначене 26 жовтня 2020 року, 09 лютого 2021 року, 04 березня 2021 року та 28 квітня 2021 року, не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, шляхом скеровування судових повісток по місцю реєстрації, а також розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Відзиву на позов не подали, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , від 10 серпня 2020 року - встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 зареєстровані за вищезазначеною адресою, проте зі слів ОСОБА_1 не проживають більше пятнадцяти років (а.с.15).

Відповідачі не приймають участі у витратах по утриманню будинку, не сплачують комунальні та інші платежі.

3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до статтей 41,47 Конституції України, статті 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні.

Таким чином суд вважає, що відповідачі добровільно покинули будинок, у якому зареєстровані, а оскільки він не проживають без поважних причин більше одного року у вказаному будинку, то в силу цього втратили право на користування житлом, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено).

Керуючись статтями 258-259, 280-289 ЦПК України, статтями 319, 391, 405 ЦК України, статтями 9, 72 ЖК УКраїни суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - домоволодінням, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ;

відповідачка - ОСОБА_2 , 1978 р.н., місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідачка - ОСОБА_3 , 1999 р.н., місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_4 , 2001 р.н., місце реєстрації якого за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 29 квітня 2021 року.

Суддя: Т. В. Гаполяк