Справа № 465/7995/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Терех У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про скасування арешту,

у с т а н о в и в :

позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Львівської місцевої прокуратури №2 про скасування арешту, накладеного постановою ст.слідчого прокуратури Шевченківського району м.Львова 07.05.2005 р. у кримінальній справі 3183-0747 .

Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є власником нерухомого майна, а саме 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, право власності на вказану частку у квартирі виникло на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова у цивільній справі №466/142/19 від 03.05.2019 року. На підставі постанови прокуратури Шевченківського району м. Львова від 07 вересня 2005 року в кримінальній справі № 183-0747 з метою забезпечення цивільного позову, було накладено арешт на вищевказану квартиру. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2008 року дана кримінальна справа була повернута прокуророві Шевченківського району м. Львова для організації проведення додаткового розслідування. Після цього, вказана кримінальна справа для розгляду в суд не скеровувалась ,у провадженні СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП України у Львівській області знаходиться кримінальне провадження № 0000458 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. Будь-якій особі підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення органом досудового слідства не оголошено .Із відповіді Львівської місцевої прокуратури №2 від 06 листопада 2020 року №04-13-157-20 за наслідками розгляду звернення ОСОБА_2 від 01.11.2020 року про вжиття передбачених законом заходів для зняття арешту із вищевказаної квартири, вбачається, що за результатами здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчим СВ Шевченківського ВП НП ГУ НП у Львівській області Сосновським В.В. 29.09.2018 року винесено постанову про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Оскільки при винесенні постанови про закриття кримінального провадження № 0000458 від 29.09.2018 року, арешт вказаної квартири не був скасований, вимушений звертатись в суд із позовом про звільнення майна з-під арешту, оскільки таким порушуються права власника майна.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, направили заяви, у якій просять справу розглядати у їх відсутності.

За клопотанням позивача та представника Львівської місцевої прокуратури №2 судом проведена заміна відповідача, до участі у справі в якості відповідача залучена Львівська обласна прокуратура відповідно до наказу Генерального прокурора №389 від 21.08.2020р.

Представник Львівської обласної прокуратури неодноразово у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи судом.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши подані позивачем письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Шевченківського району м. Львова від 07 вересня 2005 року в кримінальній справі № 183-0747 відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України та ОСОБА_4 за ч.1 ст.367 КК України, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , котра належала у рівних частках на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2008 року кримінальна справа була повернута прокуророві Шевченківського району м. Львова для організації проведення додаткового розслідування. Після цього, вказана кримінальна справа для розгляду в суд не скеровувалась, у провадженні СВ Шевченківського відділу поліції ГУ НП України у Львівській області знаходиться кримінальне провадження № 0000458 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України. Будь-якій особі підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення органом досудового слідства не оголошувалось.

ОСОБА_2 на даний час являється власником нерухомого майна, а саме 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.Право власності на вказану частку у квартирі виникло у позивача на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова у цивільній справі №466/142/19 від 03.05.2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частку квартири.

Рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 21.06.2016р., яке залишено без змін Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 12.12.2016р., було визнано недійсним договір купівлі продажу квартири на АДРЕСА_1 від 04.10.2004 р. в частині продажу ОСОБА_7 1/2 частки квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_5 .

Як вбачається із відповіді Львівської місцевої прокуратури №2 від 06 листопада 2020 року №04-13-157-20 за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 від 01.11.2020 року про вжиття передбачених законом заходів для зняття арешту із вищевказаної квартири та із оглянутих у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження , за результатами здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчим СВ Шевченківського ВП НП ГУ НП у Львівській області Сосновським В.В. 29.09.2018 року винесено постанову про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

08.09.2005 року о 16:20:06 державним реєстратором-приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Черник Наталією Степанівною до реєстру обтяження було внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_2 , на підставі постанови прокуратури Шевченківського району м. Львова від 07 вересня 2005 року в кримінальній справі № 183-0747 та зареєстровано за реєстраційним номером обтяження 22955762.

Арешт вказаної квартири після закриття кримінальної справи не був скасований, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 228997015 від 21.10.2020 року.

Відповідно дост.126 КПК 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Правова природа арешту майна не змінилась і з прийняттям чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, згідно зі ст.170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до п.9 розділу ХІ «перехідних положень « КПК 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ЦПК у редакції, чинній на час розгляду справи судом, спори про цивільне право, пов`язані із належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, яка не є стороною кримінального провадження.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено, про що вказав Верховний Суд у постанові від 08.11.2019 року у справі № 643/3614/17.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/1247/18 (провадження № 12-99гс19).

Позивач просить скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_2 в цілому, хоча являється власником лише 1/2 частки вказаної квартири, яка відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 30.07.2020 р. складається з : права власності ОСОБА_1 на 1/4 частку, набутого на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.2004р., зареєстрованого за реєстр.№3852,посвідченого приватним нотаріусом Кулиняком І.Я., та 1/4 частини в порядку спадкування по смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доказів належності іншої 1/2 частки вказаної квартири суду не надавалось, інші співвласники не залучались до участі в справі.

Відтак, суд вважає, що позов ОСОБА_1 , як власника 1/2 частки спірної квартири, підлягає задоволенню частково лише в частині частки майна, яка належить позивачу.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Скасувати обтяження - арешт нерухомого майна, а саме 1/2 частки квартири, власником якої є - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером обтяження 22955762 шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису обтяження - заборону відчуження об`єктів нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 22955762, який зареєстровано 08.09.2005 року о 16:20:06, реєстратором-приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною на підставі обтяження - постанови прокуратури Шевченківського району м. Львова від 07.09.2005 року щодо об`єкту обтяження - квартира АДРЕСА_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів.

Суддя Г. Б. Білінська