справа №619/4478/20
провадження №2/619/177/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Овсяннікова В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Матлахової Т.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договору купівлі-продажу автомобіля NISSAN PATROL 4759, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на підставі якого 23.07.2016 проведено перереєстрацію автомобіля, скасувавши його реєстрацію; договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , на підставі якого 23.07.2016 проведено перереєстрацію автомобіля, скасувавши його реєстрацію.

В обгрунтування позову вказує, що 22.06.2010 між нею та ОСОБА_5 укладено шлюб.

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час спільного проживання вони вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, працювали, виховували та утримували сина.

17.05.2016 Дзержинським районним судом м. Харкова шлюб між ними розірвано.

Подружжям за спільні кошти було придбано наступне майно:

-автомобіль NISSAN PATROL 4759, (2003), державний номер НОМЕР_1 , 16.10.2012 (на обліку), який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , в подальшому без її згоди був фіктивно відчужений на підставі договору купівлі-продажу його матері ОСОБА_4 та 23.07.2016 у ТСЦ №6341 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області проведено перереєстрацію автомобіля на ОСОБА_4

-автомобіль ВАЗ 21101 1596, (2007), державний номер НОМЕР_2 , 29.04.2011 (на обліку), який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , який в подальшому без її згоди був фіктивно відчужений на підставі договору купівлі-продажу його батькові ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у ТСЦ №6341 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області проведено перереєстрацію автомобіля на ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу вона переїхала мешкати за іншою адресою. Всі документи на спільне майно ОСОБА_5 забрав з собою, на прохання видати їх або надати копії документів на спільне майно останній їй відмовив. Спільне майно знаходиться у користуванні ОСОБА_5 та відповідачів, які разом мешкають. ОСОБА_5 обіцяв вирішити питання про поділ майна добровільно, але на цей час в добровільному порядку питання не вирішив та з метою уникнення поділу майна, фіктивно відчужив своїм батькам зазначені вище транспортні засоби, переоформивши їх на матір ОСОБА_4 та батька ОСОБА_3 . Надати копії зазначених вище договорів купівлі-продажу у неї немає можливості.

ОСОБА_5 , грубо порушуючи принцип спільної сумісної власності подружжя, розуміючи, що свої грошові вимоги до нього позивач може задовольнити за рахунок транспортних засобів в рамках майбутніх виконавчих проваджень про стягнення боргу, аби уникнути відповідальності та зробити неможливим виконання майбутнього судового рішення, ОСОБА_5 фіктивно перереєстрував зазначені вище транспортні засоби на своїх батьків.

Фіктивно відчуживши вказані транспортні засоби, ОСОБА_5 мешкаючи разом з батьками продовжує використовувати транспортні засоби на свій розсуд.

При цьому будь-якого іншого майна, належного ОСОБА_5 , за рахунок реалізації якого можливо задовольнити частку зі спільної власності подружжя немає та в подальшому не виявиться, оскільки останній всіляким протиправним шляхом його фіктивно позбувається.

З метою захисту та відновлення своїх порушених прав вона змушена звернутися до суд із даним позовом про визнання укладених ОСОБА_5 фіктивних договорів купівлі-продажу майна з його батьками недійсними.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлення своєчасно та належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, вказаних у ньому.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона рідна тітка позивачки. У 2011 році вона видала довіреність ОСОБА_2 для продажу Ѕ її будинку. Будинок було продано за 15 000 доларів США. Потім за ці гроші родиною ОСОБА_8 було куплено автомобіль NISSAN PATROL 4759, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказані кошти вона подарувала племінниці. Жодних договорів про дарування Ѕ будинку, коштів між ОСОБА_7 і ОСОБА_2 не укладалось. Їй відомо, що автомобіль ВАЗ родина ОСОБА_8 купила за спільні кошти.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

17.05.2016 Дзержинським районним судом м. Харкова шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано. (а.с. 16)

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України від 07.05.2019 №31/20-1860 23.07.2016, на підставі договору купівлі-продажу здійснено, перереєстрацію права власності автомобіля NISSAN PATROL 4759, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, з ОСОБА_5 на ОСОБА_4 . (а.с. 12)

Згідно довідки Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України від 07.05.2019 №31/20-1860 23.07.2016, на підставі договору купівлі-продажу, здійснено перереєстрацію права власності автомобіля ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, з ОСОБА_5 на ОСОБА_3 . (а.с. 12)

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 23.09.2020 № 31/20-1580 у центрі відсутні копії договорів купівлі-продажу згідно яких ТСЦ №6341 РСЦ ГСЦ МВС у Харківській області 23.07.2016 проведено перереєстрацію вказаних автомобілів. (а.с. 12)

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, для визнання правочину фіктивним необхідна наявність умислу обох сторін договору на укладення такого правочину.

Між тим, жодного доказу щодо наявності умислу на вчинення відповідачами такого правочину позивачкою не надано.

Саме по собі вчинення правочину між близькими родичами не може свідчити про наявність такого умислу.

При цьому позивачкою взагалі не надано доказів щодо існування родинних відносин між відповідачами і відповідне клопотання про витребування таких доказів нею заявлено не було.

З наданої відповіді регіонального сервісного центру вбачається, що автомобілі перереєстровані з ОСОБА_5 на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що також свідчить про виконання ОСОБА_5 правочину про відчуження автомобілів.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_7 про те, що вона подарувала позивачу кошти, за які було куплено NISSAN PATROL 4759, реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд їх не приймає, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Договір дарування між позивачем та свідком укладено не було, що ними не оспорюється.

Крім того, позивачем не надано доказів існування спору про поділ спільного сумісного майна подружжя, а тому суд сприймає критично доводи позивача про намір ОСОБА_5 приховати майно від можливого розподілу.

З огляду на наведені підстави, пояснення свідка, матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. 234 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» ст.ст. 4, 5, 12, 13, 51, 76-84, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 03.11.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом 30 днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, або протягом 30 днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Сторони:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 30.04.2021.

Суддя В. С. Овсянніков