Єдиний унікальний номер 341/224/19
Номер провадження 2/341/69/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Фрик Т. В.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюб між ними розірвано. Син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріально сину не допомагає, аліменти не сплачує. В зв`язку з несплатою аліментів у відповідача станом на лютий 2019 утворилась заборгованість в розмірі 10526,55 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь 10526,55 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечила, зазначивши, що у відповідача на цей час відсутня заборгованість в розмірі 10526,55 грн. Заборгованість виникла за 2017 рік, оскільки в цей період відповідач не працював, тривалий час не мав офіційного заробітку та перебував у скрутному матеріальному становищі, що позбавило його можливості своєчасно сплачувати аліменти. Представник відповідача наголосила, що відповідач повністю погасив заборгованість. На цей час відповідач має другу сім`ю та на його утриманні є двоє малолітніх дітей від теперішнього шлюбу. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників позивачки та відповідача, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

На підставі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2008 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина по 550 грн аліментів щомісячно.

Відповідно до копії розрахунку старшого державного виконавця Жовкевич Г. В., станом на 01 червня 2018 року відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом, виданим 12 грудня 2014 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області, починаючи з 01 січня 2005 року по 01 червня 2018 року у розмірі 10526,55 грн (а. с. 11).

Водночас, аліменти за січень, лютий, березень у розмірі 550 грн щомісячно станом на червень 2018 року були нараховані і не сплачені.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що не виконується відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 вищевказаної Конвенції ООН в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

У постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні представник відповідача визнала, що станом на лютий 2019 року у відповідача існувала заборгованість зі сплати аліментів відповідно до розрахунку державного виконавця у сумі 10526,55 грн. Водночас, аліменти за січень березень 2017 року станом на лютий 2019 року не були сплачені.

Відповідно до ст. 82 ЦК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до наявного у позові розрахунку нарахованої пені за несплату аліментів за січень - березень 2017 року до лютого 2019 року, з яким погодився і представник відповідача в судовому засіданні, загальна сума пені за несплату аліментів становить 11566,50 грн.

Ураховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, позивач обгрунтовано просив стягнути суму пені в межах 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів станом на час звернення до суду з позовом, тобто в сумі 10526,55 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд встановив, що відповідач не має офіційного заробітку та стабільного доходу, має другу сім`ю, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 травня 2013 року (а. с. 52). На утриманні відповідача є ще двоє неповнолітніх дітей від теперішнього шлюбу, що підтверджується копіями свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 від 18 травня 2015 року та ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 від 24 вересня 2018 року (а. с. 54). Відповідач повністю погасив заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується копіями квитанцій, які містяться в матеріалах справи (а. с. 49, 83, 96).

За таких обставин, ураховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача, наявність на утриманні ще двох малолітніх дітей, погашення відповідачем заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і стягнення з відповідача 5000,00 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача.

Керуючись ст. ст. 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 768 гривень 40 копійок судового збору на користь держави, які перерахувати на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2021 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5 ).

Суддя:М. Р. Мергель