Справа № 2-5889/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данка В.Й.,

за участі секретаря Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохана Павла Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 :

В с т а н о в и в:

Приватний виконавець звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищевказаним поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї за виконавчим листом № 2-5889/11, видам 10.07.2012.

Подання мотивоване наступним.

Так, на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохана П.І. знаходиться виконавче провадження ВП 59304334 з виконання виконавчого листа № 2-5889/11, виданого 10.07.2012 Ужгородським міськрайонним судом.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1

07.06.2019 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження (корінець повідомлення про отримання додається). Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти боржника, але у боржника відсутні відкриті рахунки у банківських установах, крім рахунку в АБ «Укргазбанк», на який боржник отримує заробітну плату.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності об`єкт незавершеного будівництва та земельна ділянка, що знаходяться в АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_1 рішення не виконує.

22.07.2019 приватним виконавцем описано вказане нерухоме майно, але реалізувати його в рахунок погашення боргу неможливо, оскільки за даною адресою зареєстровані неповнолітні особи.

13.08.2019 приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку надіслано для виконання до ГУНП в Закарпатській області.

Згідно з листом Департаменту стратегічних розслідувань, ОСОБА_1 звільнений згідно з п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 01.02.2021.

Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

А відтак, приватний виконавець вважає наявними правові підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Дослідивши матеріали справи та, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом, на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохана П.І. знаходиться виконавче провадження ВП 59304334 з виконання виконавчого листа № 2-5889/11, виданого 10.07.2012 Ужгородським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 754587(сімсот п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят сім) грн. 14коп., а також сплачені позивачем судові витрати, з яких 120(сто двадцять) грн.витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1700(тисяча сімсот) грн. судового збору.

В межах вказаного виконавчого провадження: винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (07.06.2019); винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди (07.06.2019); винесено постанову про арешт майна боржника (07.06.2019); винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження (07.06.2019); винесено постанову про арешт коштів боржника (11.06.2019); винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (22.07.2019); винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника (13.08.2019); винесено постанову про зняття арешту з коштів (06.09.2019); винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника (14.07.2020); винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (30.07.2020); надіслано запити до відповідних органів та установ та отримано на них відповіді.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 Цивільного кодексу України, особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Таким чином, за змістом вказаної норми, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного (приватного) виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Разом з тим, всупереч імперативних приписів ч. 4 ст. 441 ЦПК України, приватний виконавець у судове засідання не з`явився, обов`язок доведення обставин, покладених на нього, не виконав.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Виходячи з аналізу наведених норм чинного законодавства, можна прийти до висновку, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Разом з тим, чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

В судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду України від 01.02.2013 зроблений наступний висновок: поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання та доказів, які б свідчили, що останній ухиляється від виконання рішення суду приватним виконавцем суду не надано.

Таким чином, оцінивши надані докази, суд вважає, що факт ухилення боржника від виконання зобов`язання не доведений. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця є необґрунтованим, немотивованим та не може бути задоволеним.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохана Павла Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко