Справа № 199/1185/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року, Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі :

судді: Богун О.О.

секретарі: Лавірщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєпка М.В. в межах примусового виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2021 року заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на на неправомірні дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєпка М.В. в межах примусового виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2017 року по справі №199/1185/17, яким було частково задоволено позов Позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини. Судом вирішено стягнути з батька дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

17.05.2017 року було прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким зокрема було внесено зміни в ч.2 ст.182 СК України і встановлено, що: Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-УІП частину другу статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Внесення змін до Сімейного кодексу та збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів не вимагає від Стягувана звертатися до суду та отримувати нове рішення, оскільки саме на державного виконавця покладається обов`язок забезпечення стягнення аліментів у розмірі, не менше мінімального гарантованого розміру.

В порушення ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем АНД ВДВС Рєпка М.В. було допущено бездіяльність у виконавчому провадженні ВП 54080618, оскільки починаючи з 01.12.2018 року аліменти стягувалися в розмірі, що є меншим ніж гарантований законом мінімум 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Крім того, державним виконавцем АНД ВДВС Рєпка М.В. було здійснено неправомірні дії у вигляді надання Боржнику розрахунку заборгованості без перерахунку розміру аліментів відповідно до вимог закону із врахуванням мінімального гарантованого мінімуму.

Так, в розрахунку заборгованості в графі «сума аліментів», яка підлягає стягненню» державним виконавцем Рєпка М.В. в кожному місяці зазначено суму 1000 грн.

Такий розрахунок на думку заявника є неправомірним з огляду на наступне:

Дата народження дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто в розрахунок береться прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років.

ПеріодПрожитковий мінімум на дитину50% прожиткового мінімумуНедоплата боржника за період
2011і рік
3 01.122027 грн.1013,50 грн.13,50 грн.
2019 рік
3 01.01 по 01.072027 грн1013,50 грн.81 грн.
3 01.07 по 01.122118 грн.1059 грн.295 грн.
3 01.122218 грн.1109 грн.109 грн.
2020 рік
3 01.01 по 01.072218 грн.1109 грн.654 грн.
3 01.07 по 01.122318 грн.1159 грн.795 грн.
С 01.122395 грн.1197,5 грн.197,5 грн.
202'рік
С 01.01 по 01.032395 грн.1197,5 грн.592,5 грн.
ВСЬОГО: 2737,5 грн.

Враховуючи вище викладене заявник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Рєпка М.В. щодо порядку здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, Визнати неправомірним та скасувати Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП 54080618, та зобов`язати державного виконавця Рєпка М.В. здійснити розрахунок заборгованості аліментів відповідно до вимог чинного законодавства.

В судове засідання представник заявника не з`явився надав заяву в якій підтримав скаргу, просив її задовольнити та провести розгляд у його відсутність.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник боржник в судове засідання не зявився про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавчий лист №199/1185/17 від 18.05.2017 року ВП 54080618.

Виконавчий лист було видано на підставі рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 19.04.2017 року по справі №199/1185/17, яким було частково задоволено позов Позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини. Судом вирішено стягнути з батька дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гри. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

17.05.2017 року було прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким зокрема було внесено зміни в ч.2 ст.182 СК України і встановлено, що:

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-УІП частину другу статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-УІП частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Тобто, внесення змін до Сімейного кодексу та збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів не вимагає від Стягувана звертатися до суду та отримувати нове рішення, оскільки саме на державного виконавця покладається обов`язок забезпечення стягнення аліментів у розмірі, не менше мінімального гарантованого розміру.

В порушення ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем АНД ВДВС Рєпка М.В. було допущено бездіяльність у виконавчому провадженні ВП 54080618, оскільки починаючи з 01.12.2018 року аліменти стягувалися в розмірі, що є меншим ніж гарантований законом мінімум 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Крім того, державним виконавцем АНД ВДВС Рєпка М.В. було здійснено неправомірні дії у вигляді надання Боржнику розрахунку заборгованості без перерахунку розміру аліментів відповідно до вимог закону із врахуванням мінімального гарантованого мінімуму.

Так, в розрахунку заборгованості в графі «сума аліментів», яка підлягає стягненню» державним виконавцем Рєпка М.В. в кожному місяці зазначено суму 1000 грн., однак такий розрахунок є неправомірним оскільки сума є меншою ніж гарантований законом мінімум, суд погоджується із наведеним у скарзі розрахунком заявника та вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєпка М.В. в межах примусового виконання судового рішення, задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП 54080618 в межах примусового виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2017 року по справі №199/1185/17, складений державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєпка М.В.

Зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рєпка М.В. здійснити розрахунок заборгованості аліментів по ВП 54080618 в межах примусового виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2017 року по справі №199/1185/17 відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Богун

12.04.2021