Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого - судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судових засідань Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Овсепян Кристина Адіківна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Овсепян К.А. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та додаткових витрат на дитину.

Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.11.2020 року було розірвано. Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу із відповідачем неповнолітній ОСОБА_3 залишився проживати із позивачкою.

Вказує, що на даний час спільний син сторін відвідує різні види гуртків, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , щомісячно несе додаткові витрати пов`язані з розвитком дитині, які слід стягувати з ОСОБА_2 незалежно від пред`явлення вимоги щодо сплати аліментів.

Зазначає, що ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем та має значний дохід, який дає можливість утримувати всю сім`ю.

Також, вказує, що ОСОБА_2 на даний час проживає в спільній квартирі сторін по справі, оскільки ОСОБА_1 на вимогу ОСОБА_2 залишила помешкання та пішла зі спільним сином на орендовану квартиру, де проживає вже протягом 2-ох років. З наведеного звертає увагу на те, що ОСОБА_1 несе окрім повсякденних витрат пов`язаних з харчуванням, одягом, розвитком і витрати пов`язані із забезпеченням житла дитини, в той час як ОСОБА_2 живе для себе та не несе витрат зважаючи на наявність майна, де може жити, не несучи додаткові витрати.

Вказує, що в підтвердження матеріального становища відповідача є документи, що підтверджують наявність депозитних рахунків у банках «Альфа-Банк» та «Укрсоцбанк» та відкриттям двох депозитних рахунків, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти ОСОБА_2 . Окрім цього в 2019 році відповідач по справі після припинення спільного проживання з ОСОБА_1 здійснював подорожі з спільним сином до Французької Республіки, Федеративної Республіки Німеччини.

Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, просить суд задовольнити даний позов, та винести рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 грн. щомісячно, з їх відповідною індексацією згідно Закону України №1368-VIII від 17 травня 2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» починаючи від дня пред`явлення даного позову до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000 тис. грн. щомісячно.

Відповідачем було подано відзив, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що вимоги позивача не відповідають фактичним обставинам справи оскільки проживає в особистій приватній власності, що придбане за власний кошт ще до одруження. Щодо депозитних рахунків зазначає, що документи датовані 2018 роком та на даний час вони відсутні. Окрім того, зазначає, що витрати на гуртки є завищеними.

Зазначає, що після розірвання шлюбу продовжує нести зобов`язання щодо утримання сина, в розмірі 4000 грн.

Таким чином, відповідач вважає, що дана позовна заява безпідставна та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Однак, представник позивача Овсепян К.А. надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила провести розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Однак надав суду заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог та провести розгляд справи у його відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 18.10.2008 року, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.11.2020 року було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного рішення.

Від даного шлюбу народилися син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 від 01.02.2011 року).

Відповідно до довідки ОСББ «Київська набережна» від 15.10.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_3 , 2011 року народження.

Судом встановлено, що відповідно до меморіальних ордерів №МВ86543864 від 04.01.2021 року, №МВ93479768 від 31.01.2021 року, №МВ3610745 від 08.03.2021 року, платником ОСОБА_2 переказано грошові кошти отрмувачу ОСОБА_1 в сумі по 4000 грн.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Позивачка в обґрунтування заявленої суми аліментів в розмірі 4000 грн. вказує на те, що змушена витрачати власні кошти на забезпечення сина ОСОБА_3 всім необхідним - одягом, відвідування гуртків внаслідок чого її матеріальне становище є важким.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з підтвердження викладених в позовній заяві обставин, позивачка надала договір про надання послуг з викладання курсу з робототехніки, відповідно до якого слухач ОСОБА_3 з 01.02.2021 року по 30.06.2021 року проходить курси та загальна сума винагороди за надані послуги з викладання за один місяць тренінгів з робототехніки становить 1000 грн. та довідку від 15.02.2021 року театральної студії «Provocator» виданої ОСОБА_3 в тому, що на даний момент він проходить навчання в театральній студії «Provocator» та вартість одного заняття складає 150 грн. Вартість абонементу на місяць складає 450 грн.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивачка підтверджені належними, допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволення вимоги щодо стягнення аліментів.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Тобто, якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині додаткових витрат.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 4 - 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 - 259, 264, 265, 280 - 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Овсепян Кристина Адіківна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 /чотири тисячі/грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 /вісімсот сорок/ грн. 80коп.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканець АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Згідно вимог ч.1 ст.354 ЦПК України у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко