Провадження № 2/760/1836/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2021 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто, паспорт);

представника позивача - ОСОБА_15 (ордер від 03.06.2020),

третіх осіб - ОСОБА_2 (особисто, паспорт), ОСОБА_3 (особисто, паспорт);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ) до Київської міської ради /далі - Міськрада/ (; адреса: 01030, м. Київ, вул. Хрещатик, 36), треті особи: ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_4 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_3 / (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_4 ), про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позов та його обґрунтування

11.08.2020 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, за підписом представника позивача - адвоката Тимошик І.О. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить:

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_5 /далі - ОСОБА_5 / (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на час відкриття спадщини в квартирі за адресою : АДРЕСА_5 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті її діда ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява обґрунтована, зокрема, тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , актовий запис № 17962, виданим 25.11.2016 Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

За життя ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений держаним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Тодорович О.Л, 04.01.2001 та зареєстрованим в реєстрі за № Зе-15, відповідно до якого все своє майно заповів ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ). Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 , актовий запис № 527, виданим 09.09.2016 Фастівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на 1/4 частини квартири за номером АДРЕСА_6 , що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2002, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Громовою Л.В. 14.10.2002, зареєстрованим в реєстрі за № 9-4975, та зареєстрована КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» в реєстровій книзі № д795-88 за реєстровим № 3333, іншими співвласниками вказаної квартири на підставі зазначеного договору також є ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 .

Єдиними спадкоємцями після померлого стали його онуки, а саме: ОСОБА_7 (далі - Позивач), ОСОБА_4 , ОСОБА_8 (далі - треті особи).

В червні 2019 року позивач звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися.

Постановою № 1920/02-31 від 15.06.2019 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва. Постанова нотаріуса мотивована тим, що позивач не звернулась до нотаріальної контори в передбачений законом строк із заявою про прийняття спадщини та не проживала разом з померлим на час відкриття спадщини.

Враховуючи викладене у позивача виникла необхідність для захисту своїх законних прав та інтересів у судовому порядку.

Позивач зазначає, що на день смерті ОСОБА_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , але фактично проживала з померлим, за однією адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується актом ЖЕД № 905 від 11.09.2019, факт чого можуть підтвердити, зокрема, свідки.

Процесуальні дії суду

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Жовноватюк В.С.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.08.2020 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Солом`янського районного суду міста Києва № 98 від 03.02.2021 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В.С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.03.2021 дану справу прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду по суті на 25.03.2021.

Щодо явки учасників провадження у судове засідання

У судове засідання 25.03.2021 з`явилась позивачка, її представник та треті особи у справі.

Присутнім учасникам провадження оголошувався склад суду та роз`яснювалось право на відвід. Відводів складу суду не заявлено.

Представник Міськради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому у відзиві на позовну заяву Міськрада просить здійснювати розгляду справи за відсутності її представника.

Відзив та його обґрунтування

02.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства.

При цьому, Міськрадою, зокрема, звертається увага на те, що позивачу необхідно надати докази постійного проживання зі спадкодавцем. Разом з тим тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України законом не визначається.

Крім того, зауважується, що якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами, зокрема, копіями документів із спадкової справи.

Міськрада вважає, що позивачем не надано доказів щодо існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку у разі встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позовна вимога про визнання права власності за позивачем передчасна та не підлягає задоволенню.

Пояснення третіх осіб у справі

17.03.20321 до суду надійшли письмові пояснення третіх осіб у справі за змістом яких ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зокрема, вказують,що не мали на меті приймати спадщину дідуся, оскільки вирішили, що буде ліпше, якщо ј частини квартири отримає у власність їхня сестра - ОСОБА_1 , яка на момент смерті проживала з їхнім дідусем, допомагала та забезпечувала усім необхідним.

Також зазначено, що з 2010 року ОСОБА_1 з огляду на похилий вік дідуся та необхідність у сторонній допомозі почала проживати разом з ним у спірній квартирі, піклувалася про нього, купувала їжу, ліки, необхідну побутову техніку, сплачувала комунальні послуги, супроводжувала дідуся до медичного закладу.

Встановлені судом обставини справи

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5 ). Реєстрація його смерті відбулась у Відділі державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 17962 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 27).

За життя ОСОБА_5 складено заповіт, посвідчений держаним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Тодорович О.Л, 04.01.2001 та зареєстрованим в реєстрі за № Зе-15, відповідно до якого все своє майно заповів ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ), яка є його дочкою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 , актовий запис № 527, виданим 09.09.2016 Фастівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 28).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на 1/4 частини квартири за номером АДРЕСА_6 , що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2002, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Громовою Л.В. 14.10.2002, зареєстрованим в реєстрі за № 9-4975, та зареєстрована КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» в реєстровій книзі № д795-88 за реєстровим № 3333.

Іншими співвласниками вказаної квартири на підставі зазначеного договору також є ОСОБА_7 (тобто власне позивач у справі), ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які фактично є рідними сестрами та, відповідно онучками ОСОБА_5 .

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 стали його онуки, а саме: ОСОБА_10 (позивачка), а також ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (треті особи у справі).

В червні 2019 року позивачка звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися.

Постановою № 1920/02-31 від 15.06.2019 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва.

Допитані у судовому засідання свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили, що ОСОБА_1 дійсно фактично проживала з померлим з 2010 року за однією адресою: АДРЕСА_5 , допомагала ОСОБА_5 по господарству, купувала ліки, продукти харчування, сплачувала житлово-комунальні послуги. Зазначили, що можуть підтвердити факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем, в тому числі і на час відкриття спадщини.

Судом враховано, що при встановленні осіб свідків з`ясовано, що такі особи є сусідами ОСОБА_5 , були з ним особисто знайомі. Такими особами засвідчено факт постійного перебування саме позивачки у справі за адресою: АДРЕСА_5 . Присутню у судовому засіданні позивачку одразу впізнали та ідентифікували як свою сусідку, на відміну від присутніх у судовому засіданні третіх осіб у справі - вказали що бачили їх за вказаною адресою рідко.

Крім того, фактичне проживання з померлим за однією адресою підтверджується актом ЖЕД № 905 від 11.09.2019 (а.с. 32).

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи.

Також, позивачкою у судовому засіданні надано низку платіжних документів на підтвердження сплату житлово-комунальних послуг за спірну квартиру.

Судом встановлено, що станом на день винесення рішення свідоцтво про право на спадщину щодо спірного майна, не видано.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В пункті 4.11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 20.02.2012 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 від 22.02.2012), для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

Правовий аналіз законодавства свідчить, що право на спадкування у особи виникає саме за фактом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а не за самим лише фактом його реєстрації разом із спадкодавцем.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

При цьому враховується, що місцем проживання фізичної особи за змістом ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання заявника і навпаки не може бути доказом того, що заявник не проживав зі спадкодавцем, оскільки, сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є достеменним підтвердженням обставин того, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Відповідні правові позиції щодо застосування норм права сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 484/747/17 та від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц, які приймаються судом до уваги як такі, що є обов`язковими до застосування в силу приписів ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

З огляду на досліджену судом доказову базу, у даній конкретній справі підстав для сумніву у правдивості пояснень позивача про факт її постійного проживання разом із спадкодавцем, не виявлено, отже такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Оскільки позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом є похідними від вимоги про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем, то вони також підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини на які вона посилалась як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ID-картка № НОМЕР_6 , видана 8034; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ) разом із спадкодавцем ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), за адресою: АДРЕСА_5 на час смерті останнього, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ID-картка № НОМЕР_6 , видана 8034; РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) право власності на ј частину квартири за номером АДРЕСА_6 в порядку спадкування за законом після смерті діда - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич