Справа № 354/1266/20
Провадження по справі № 2/354/336/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

з участю секретаря судового засідання Кулика В.Р.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Лейбюка В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного виконавця Івано-Франківського обласного виконавчого округу Ігнатів Олекси Любомировича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»(надалі-ТОВ «ФК«Прайм Альянс»), треті особи- приватний виконавець Івано-Франківського обласного виконавчого округу Ігнатів О.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 02.06.2020 року за реєстром №744. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що при отримання чергової соціальної виплати по догляду за дитиною вона дізналась про арешт своєї банківської картки для виплат, накладений приватним виконавцем Івано-Франківського обласного виконавчого округу Ігнатів О.Л. В подальшому від виконавця вона довідалась про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 02.06.2020 року був вчинений виконавчий напис №744 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК«Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року, що утворилася за період з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року у розмірі 63316,18 грн. та 633,16 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню оскільки він вчинений нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, якими передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи лише за умови, що йому подані всі необхідні документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року і вони підтверджують безспірність заборгованості. При цьому, діюча редакція зазначеного Переліку визначає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року визнано незаконною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підставі, що випливають з кредитних відносин». Окрім цього, нотаріусом не дотримано вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» в частині вимоги щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років. Разом з тим, згідно укладеного між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк» кредитного договору№R9B від 17.04.2013 року строк вказаного договору був встановлений до 17.04.2017 року, а останній платіж за вказаним договором позивач внесла у 2014 році. Про договір відступлення права вимоги та договір факторингу, на які наявні посилання у виконавчому написі, позивач не була поінформована та відповідного повідомлення не отримувала. Згідно п.2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланння іпотекодержателем письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю або боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Письмової вимоги позивачу жоден кредитор, в тому числі ПАТ «ВТБ Банк», чи нові кредитори не надсилали. Також не є безспірним розмір заборгованості, стягнутої з позивача на підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса. ТОВ «ФК«Прайм Альянс» не має ліцензії від Національного банку України на видачу кредитних коштів. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні» належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості та встановлювали її розмір могли бути первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та його часткового погашення, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед ТОВ «ФК«Прайм Альянс» є безспірним. Із врахуванням наведеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 29.12.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

26.01.2021 року від відповідача ТОВ «ФК«Прайм Альянс» надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначено, що 17.04.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №R9B. В подальшому, 27.08.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» був укладений Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №270815нв, після чого 29.01.2019 року між ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК«Прайм Альянс» був укладений Договір факторингу №29/01/19-1 відповідно до якого відповідач набув прав нового кредитора до позивача за вказаним кредитним договором. 28.02.2019 року позивачу було направлено цінним листом з описом вкладення повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Направлення вказаної вимоги підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та квитанцією про оплату АТ «Укрпошта». Відповідно до правових позицій Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №820/1186/17, від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17 та від 12.03.2020 року у справі №754/7994/17-ц повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення. Відтак, відповідач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року та належним чином повідомив позивача про наявну заборгованість та перехід прав вимоги до нового кредитора. Відповідно до п.3.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Момент, з якого у відповідача виникло право примусового стягнення обчислюється з дня направлення позивачу вимоги про погашення кредиту, тобто з 28.02.2019 року, а тому оспорюваний виконавчий напис вчинено в межах встановлених строків. Щодо розміру заборгованості зазначено, що позивач отримала у ПАТ «ВТБ Банк» кредит у розмірі 50000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних, умовами вказаного договору передбачено розрахунок вартості супутніх послуг, комісійну винагороду за управління кредитом, сплату неустойки та інших платежів. Оскільки позивачем було порушено умови договору, ПАТ «ВТБ Банк» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» за вказаним кредитним договором у сумі 63326,18 грн., яка складається із: заборгованість за тілом кредиту-27849,14 грн.; сума простроченого основного боргу-21201,73 грн.; сума прострочених відсотків-5825,31 грн.; сума несплачених комісійних винагород-8450,00 грн. При цьому, після відступлення права вимоги відповідач не нараховував позивачу відсотків та комісії за користування кредитом. Також зазначено, що позивачем в підтвердження виконання умов кредитного договору банку чи новому кредитору не надано жодних доказів та розрахунків, які б підтверджували відсутність безспірності заборгованості, тобто не спростовано належними та допустимими доказами, що заборгованість за кредитним договором на дату вчинення виконавчого напису була іншою, аніж зазначено у виконавчому написі нотаріуса. Окрім цього вказано, що у позовній заяві наведено орієнтовний розрахунок витрат, які понесено позивачем, однак детальний опис наданих адвокатом послуг із розрахунком часу за кожен вид роботи відсутній.

29.01.2021 року судом постановлено ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. належно завіреної копії оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса та документів, що стали підставою для його вчинення.

03.03.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем у відзиві не наведено заперечень щодо того, що виконавчий напис нотаріуса повинен бути вчинений на нотаріально завірених кредитних договорах. Щодо наведених відповідачем правових висновків Верховного Суду, то вони не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки обставини у зазначених відповідачем справах відрізняються від обставин даного спору. В поданих відповідачем поштових документах про направлення позивачу повідомлення про відступлення прав вимоги та про погашення кредитної заборгованості відсутній підпис ОСОБА_1 про отримання нею зазначених документів. При цьому, місце реєстрації позивача відрізняється від вказаної у цих документах адреси. Неотримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень за кредитним договором позбавило її можливості бути вчасно поінформованою про наявну заборгованість та можливості надати свої заперечення щодо неї чи оспорити вимоги відповідача. Окрім цього, відповідач невірно трактує поняття строк позовної давності для звернення до суду та строк повідомлення боржника про заборгованість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17 зазначила, що загальний строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги. Згідно п.1 кредитного договору №R9B від 17.04.2013 року кредит був наданий позивачу у строк до 17.04.2017 року. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області у справі №354/47/14-ц від 05.03.2014 року з позивача стягнуто на користь банку заборгованість за кредитом станом на 23.12.2013 року. Оскільки право вимоги у банку та інших його правонаступників, в тому числі у відповідача виникло до закінчення строку на який встановлювався кредитний ліміт у кредитному договорі, а саме з 23.12.2013 року, то право на вчинення виконавчого напису станом на 02.06.2020 року припинилось. Також зазначено, що вказаним рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто усю заборгованість за кредитом у розмірі 59360,70 грн., однак у виконавчому написі нотаріуса зазначено розмір боргу за кредитом у сумі 63316,31 грн., обидва вказані розміри заборгованості включають суми прострочених процентів, несплачених комісійних винагород, заборгованість по відсотках, комісію та інше. Таке нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки протирічить умовам договору та судовій практиці щодо застосування ст.1048,1050 ЦК України, отже розмір заборгованості, який пропонується стягнути з позивача, є спірним і у відзиві відповідач не довів безспірності стягуваної суми боргу. Також позивач при вирішенні спору просить врахувати правові висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Лейбюк В.П. позов підтримали з підстав, викладених у ньому та просять його задовольнити, посилаючись на те, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором не є безспірною, нотаріус не мав права на стягнення з позивача заборгованості за кредитом, за межами законодавчо встановленого трирічного строку з моменту виникнення права вимоги. Доказів належного повідомлення ОСОБА_1 та направлення їй повідомлення про відступлення вправа вимоги та про погашення заборгованості за кредитом відповідачем не надано.Виконавчий напис вчинено в порушення вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, а сааме- на кредитному договорі, який не є нотаріально посвідченим, окрім цього вказаний напис вчинено не на оригіналі вказаного договору, а на його копії. Також представник позивача вказав, що позивачем частково вносились кошти на погашення заборгованості за кредитом, яка була стягнута з неї рішенням суду від 05.03.2014 року, однак у виконавчій службі повідомили про те, що матеріали виконавчого провадження знищено за давністю зберігання, оскільки пройшло понад три роки з часу відкриття виконавчого провадження, а квитанцій про сплату боргу у позивача не збереглось. Наведене є додатковим свідченням того, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, вказана у виконавчому написі нотаріуса не може вважатись безспірною. Окрім цього, представником позивача зазначено, що відповідні докази на підтвердження розміру витрат, які понесла позивач у зв`язку із розглядом справи, будуть надані після ухвалення рішення суду у вказаній справі.

Представник відповідача ТОВ «ФК«Прайм Альянс» у судове засідання не з`явився, проте до суду надійшло копотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача із врахуванням поданих заперечень.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. у судове засідання не з`явилася, проте направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Третя особа, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- приватний виконавець Івано-Франківського обласного виконавчого округу Ігнатів О.Л. у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду належно повідомлявся.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що 17.04.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №R9B за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 50000,00 грн. на строк до 17.04.2017 року зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24% річних.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05.03.2014 року у справі №354/47/14-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «ВТБ Банк» 59360,70 грн. заборгованості за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року та 708,40 грн. судових витрат по справі.

Згідно інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 26.03.2014 року.

Вказаним рішенням встановлено, що станом на 23.12.2013 року у ОСОБА_1 , утворилася заборгованість за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року у розмірі 59360,70 грн., з яких: 45634,71 грн.-поточна заборгованість по кредиту; 96,30 грн.-поточна заборгованість по нарахованих процентах; 3416,16 грн.-прострочена заборгованість по кредиту; 2331,55 грн.-прострочена заборгованість по сплаті процентів; 1283,62 грн.-пеня за несвоєчасну сплату процентів; 1459,85 грн.- пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 21,04 грн.-три проценти річних з час прострочення сплати процентів; 23,94 грн.- три проценти річних за час прострочення сплати кредиту; 12,66 грн.-інфляційні втрати у зв`язку із простроченням сплати процентів за користування кредитом; 10,87 грн.-інфляційні втрати в зв`язку з простроченням сплати кредиту; 5070,00 грн.- несплачена акційна комісія по кредиту.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

27.08.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» був укладений Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №270815нв. Відповідно до п.2.1 вказаного договору первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Згідно реєстру прав вимоги №1 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №270815нв від 27.08.2015 року ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» набуло прав нового кредитора за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1

29.01.2019 року між ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК«Прайм Альянс» був укладений Договір факторингу №29/01/19-1, відповідно до п.1.1 якого ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія»(клієнт) передало, а ТОВ «ФК«Прайм Альянс»(фактор) прийняло право грошової вимоги, що належить клієнту та стало кредитором за кредитними договорами, права вимоги за якими належать клієнту на підставі Договорів про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, в тому числі договором №270815вб від 27.08.2015 року та не було погашене до моменту підписання даного договору в розмірі портфеля заборгованості.

Згідно Додатку №1 до Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року -витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК«Прайм Альянс» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року у розмірі боргу 63326,18 грн.

18.02.2019 року за вих. №В/14/02/2551 ТОВ «ФК«Прайм Альянс» направило ОСОБА_1 за вказаною у кредитному договорі адресою вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року у сумі 63326,18 грн. на протязі 30-ти календарних днів з моменту отримання зазначеної вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 року із одночасним повідомленням боржника про те, що 29.01.2019 року між ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК«Прайм Альянс» був укладений Договір факторингу №29/01/19-1.

З повідомлення про відступлення прав вимог за вих.№ 4138 від 18.02.2019 року вбачається, що ТОВ «ФК«Прайм Альянс» повідомило боржника про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК«Довіра та Гарантія» за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року.

З долучених відповідачем до відзиву на позов опису вкладення у цінний лист, списку згрупованих поштових відправлень №16029-110-35 із відміткою відділення поштового зв`язку вбачається, що ТОВ «ФК«Прайм Альянс» направило на адресу позивача вимогу про погашення кредитної заборгованості та повідомлення про відступлення прав вимог.

01.06.2020 року директор ТОВ «ФК«Прайм Альянс» - Барандич О.А. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року, яка утворилася за період з 29.01.2019 року по 10.04.2020 року у сумі 63326,18 грн. У вказаній заяві зазначено, що вимога про повернення кредиту була надіслана боржнику 19.02.2019 року.

02.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №744 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«Прайм Альянс», яке набуло прав нового кредитора на підставі Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, заборгованості за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року. Стягнення проводиться за період з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року, сума часткової заборгованості складає 63316,18 грн., в тому числі: заборгованість по основному боргу(тіло кредиту)-49040,87 грн.; заборгованість по відсоткам-5825,31 грн.; комісія-8450,00 грн., а також 633,16 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

22.08.2020 року приватним виконавцем Івано-Франківського обласного виконавчого округу Ігнатів О.Л. на підставі заяви ТОВ «ФК«Прайм Альянс» за вих. №3966 від 19.08.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№62878970 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 02.06.2020 року, за реєстром №744.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Аналіз підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, постанові Верховного суду від 17.09.2020 року у справі №759/6167/18.

З досліджених судом доказів, вбачається, що з метою вчинення виконавчого напису та підтвердження безспірності заборгованості боржника відповідачем нотаріусу були надані: копія кредитного договору №R9B від 17.04.2013 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк»; Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №270815нв від 27.08.2015 року; Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року; розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року; вимогу про погашення кредитної заборгованості за вих. №В/14/02/2551 від 18.02.2019 року, направлена за відомою стягувачу адресою боржника ОСОБА_1 та докази її надсилання, а саме: опис вкладення у цінний лист з відміткою поштового відділення зв`язку.

Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного судуУкраїни № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 02.06.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі № 910/13233/17.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як встановлено судом, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально.

При цьому, з направлених на виконання ухвали суду документів, які були надані стягувачем ТОВ «ФК«Прайм Альянс» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. для вчинення виконавчого напису вбачається, що всупереч вимог п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в редакції від 29.11.2001 року нотаріусу був наданий не оригінал, а копія кредитного договору і дану обставину відповідачем не спростовано. При цьому в додатках до заяви про вчинення виконавчого напису міститься посилання на кредитний договір, який стягувач надав нотаріусу без зазначення того, що було надано саме оригінал кредитного договору і дану обставину в ході розгляду справи не спростовано відповідачем та приватним нотаріусом.

Таким чином, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Окрім цього, з досліджених судом доказів вбачається, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 05.03.2014 року у справі №354/47/14-ц з ОСОБА_1 було достроково стягнуто на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року, яка утворилася станом на 23.12.2013 року у сумі 59360,70 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту- 49050,87 грн., заборгованість по відсотках-2427,85 грн., пеня- 2743,47 грн.; три проценти річних за час прострочення сплати процентів-21,04 грн.; три проценти річних за час прострочення сплати кредиту-23,94 грн.; інфляційні втрати у зв`язку із простроченням сплати процентів за користування кредитом-12,66 грн.; інфляційні втрати у зв`язку із простроченням сплати кредиту-10,87 грн.; 5070,00 грн.- несплачена акційна комісія по кредиту.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «ВТБ Банк» використало своє право на дострокове стягнення з позивача заборгованості за кредитом та звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, змінило в односторонньому порядку умови і строк дії кредитного договору, а тому кредитор втратив право нараховувати відсотки, пеню та інші штрафні санкції передбачені умовами кредитного договору.

Разом з тим, із поданої ТОВ «ФК«Прайм Альянс» заяви про вчинення виконавчого напису та доданого до неї розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року вбачається, що нарахована стягувачем заборгованість позивача по відсотках за користування кредитом становить 5825,31 грн., а комісія складає 8450,00 грн., що не відповідає розміру заборгованості зазначеному у судовому рішенні та свідчить про те, що після дострокового стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором кредитором продовжувалось нарахування відсотків та комісії за кредитом, розмір яких, вказаний у виконавчому написі нотаріуса є більшим, аніж розмір, визначений у рішенні суду.

При цьому, у судовому засіданні представником позивача також зазначено про те, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 здійснювалось часткове погашення боргу за кредитом.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про те, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року не могла вважатись безспірною.

Також суд звертає увагу на те, що оскільки ПАТ «ВТБ Банк» в односторонньому порядку змінило строк виконання зобов`язань за кредитним договором, пред`явивши позов про дострокове стягнення заборгованості, вважається, що на вказану дату настав строк виконання договору в повному обсязі.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила-ч.1 ст.261 ЦК України.

За приписами ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України №444/9519/12 від 28.03.2018 року

якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17, строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису визначений ст.88 Закону України «Про нотаріат» трирічний строк для звернення до нотаріуса, який підлягає обчисленню з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника був пропущений.

Вказане свідчить про те, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо вчинення його на оригіналі нотаріального посвідченого кредитного договору, наявності безспірної заборгованості боржника за кредитом та у зв`язку із пропуском строку для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що нею не було отримано вимогу про вимогу про погашення кредитної заборгованості та повідомлення про відступлення прав вимог, оскільки з долучених відповідачем доказів вбачається, що вказані документи були надіслані ТОВ «ФК«Прайм Альянс» на вказану у кредитному договорі адресу позивача, що підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення у цінний лист та списком згрупованих поштових відправлень №16029-110-35 із відміткою відділення поштового зв`язку про його відправлення, а відтак у відповідності до вимог підпунктів 2,3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій таке повідомлення вважається надісланим.

Разом з тим, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» № 4909/04, від 10.02. 2010 року).

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 02 червня 2020 року за реєстром №744 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» часткової заборгованості за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року, за період з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року у розмірі: 63316,18 грн. в тому числі: заборгованість по основному боргу(тіло кредиту) 49040,87 грн., заборгованість по відсотках 5825,31 грн., комісія-8450,00 грн. а також 633,16 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

В силу п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 840, 80 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.18, 257, 261, 516, 517 ЦК України, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного виконавця Івано-Франківського обласного виконавчого округу Ігнатів Олекси Любомировича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню-задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, 02 червня 2020 року за реєстром №744 про стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» часткової заборгованості за кредитним договором №R9B від 17.04.2013 року, за період з 29.01.2019 року по 10.03.2020 року у розмірі: 63316,18 грн. в тому числі: заборгованість по основному боргу(тіло кредиту) 49040,87 грн., заборгованість по відсотках 5825,31 грн., комісія-8450,00 грн. а також 633,16 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 840(вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», місце знаходження: 04053, вул. Січових Стрільців, 77 м. Київ, .

Третя особа: приватний виконавець Івано-Франківського обласного виконавчого округу Ігнатів Олекса Любомирович, місце знаходження: 77552, вул. Д. Галицького, 48 смт. Вигода, Івано-Франківська область.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, місце знаходження: 01032, бульвар Шевченка, 38 м. Київ.

Повне рішення суду складено 30 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук