Провадження № 2-о/760/254/21
Справа № 760/6530/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Зуєвич Л.Л., за участю: секретаря судового засідання Кушніра Р.С., розглянувши матеріали цивільної справи за спільною заявою ОСОБА_1 /далі ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 /далі ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу (за заявою подружжя),
В С Т А Н О В И В:
Позов та його мотиви
17.03.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, датована 16.03.2021, за підписом заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій заявники просять розірвати укладений між ними шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві 15.09.2012 за актовим записом № 1353.
Позовна заява мотивована, зокрема, тим, що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться з 20.01.2020. За таких обставин вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновленні.
Крім того в заяві зазначається, що від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане 27.01.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис 279 (копія свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 27.01.2015 додається).
Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини ОСОБА_4 , про що свідчить в тому числі укладений між ними договір від 01.03.2021.

Процесуальні дії у справі
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24.03.2021 вказану заяву прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмове провадження).
Сторонам запропоновано надати суду письмові пояснення щодо можливості примирення та пропозиції щодо необхідності надання їм судом строку для примирення.

Процесуальні заяви у справі
16.04.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи без присутності заявників, в якій, зокрема, зазначається, що позиція заявників по справі повністю викладена у спільній заяві у взязку з чим ставиться питання про розгляд справи без їх участі. Також надано пояснення щодо неможливості примирення та відсутності необхідності надання строку для примирення. Просять розглянути справу без особистої присутності заявників за наявними в справі матеріалами.
На підставі викладеного судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/).

Встановлені судом обставини справи
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що 15.09.2012 між ОСОБА_1 тта ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1353, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 .
Від спільного шлюбу у сторін народилась дитина: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.01.2015.
З заяви вбачається, що фактично шлюбні відносини між подружжям припинені та спільне господарство не ведеться, сімейні відносини та ведення спільного побуту не мають місця. Суть заяви зводиться до того, що подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам.

Мотиви суду
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Статтею 109 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.
Крім того, за змістом ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Заявники скористався наданим ст. 109 СК України правом та звернувся до суду з заявою, що є предметом розгляду, наполягаючи на розірванні шлюбу.
Сторони не виявили бажання примиритись.
Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) викладена правова позиція відповідно до якої:
«Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.
Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.
Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.
Беручи до уваги те, що ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду ОСОБА_2 не обґрунтовувалась необхідність надання строку на примирення подружжя, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 не бажає зберігати подружні відносини із заявником доводи відповідача про порушення його права на призначення подружжю строк для примирення є безпідставними».
Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам сторін, збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Суд роз`яснює, що відповідно до п.п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (за заявою подружжя) задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві 15.09.2012 за актовим записом № 1353.

Роз`яснити сторонам, що шлюб припиняється з моменту набрання чинності даним рішенням, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржено до безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. Л. Зуєвич