ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Чернівці

Справа № 727/7839/20

Провадження №22-ц/822/489/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І.М.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар - Герман Я.І.

учасники справи:

позивач - Чернівецька міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга Чернівецької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2021 року, головуючий у І-й інстанції - Мамчин П.І.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Чернівецька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, відновлення її попереднього стану.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 13 червня 2019 року Управлінням контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради за результатами проведеної перевірки складено протокол № 1248 про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що ОСОБА_1 самовільно розмістила огорожу з металевої сітки на землях запасу міста (огородження схилу та перекриття струмка бетонним фундаментом) між дачним участком № НОМЕР_1 площею 0,078 га в садівничому товаристві «Рута» (кадастровий номер :22:002:0072) та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :22:002:1884.

За результатами розгляду протоколу 26 липня 2019 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та винесено постанову № 8 про адміністративне правопорушення, якою накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 29 липня 2019 року штраф ОСОБА_1 був сплачений.

З протоколу засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 26 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 на засідання з`явилась та провину визнала.

13 листопада 2019 року до Чернівецької міської ради із заявою звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо самовільного зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки. Спільно з працівниками міської ради та посадовою особою відділу землеустрою управління земельних ресурсів Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради було здійснено вихід на місце та обстежено земельну ділянку, яка розташована між земельними ділянками № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Рута» та № 56-А на АДРЕСА_1 . За результатами обстеження складено акт від 22 листопада 2019 року (із здійсненням фотофіксації) та встановлено, що обстежувану земельну ділянку, орієнтовною площею 0,0200 га, самовільно приєднано до земельної ділянки № НОМЕР_1 садівничого товариства «Рута» (кадастровий номер :22:002:0072). Самовільно приєднана земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади міста Чернівці. Через земельну ділянку проходить струмок. Доступ до земельної ділянки відсутній, встановлено сітчасту огорожу з перекриттям струмка бетонним фундаментом. Тобто, станом на день проведення перевірки, особа самовільно використовує земельну ділянку без набуття правовстановлюючих документів на землю.

11 вересня 2020 року працівниками міської ради та посадовою особою відділу землеустрою управління земельних ресурсів Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради здійснено повторний вихід на місце та обстежено земельну ділянку, яка розташована між земельними ділянками № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Рута» та № 56-А на АДРЕСА_1 , та встановлено, що земельну ділянку площею 0,0200 га самовільно приєднано до земельної ділянки № НОМЕР_1 садівничого товариства «Рута».

Просила зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0200 га, яка розташована між земельними ділянками № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Рута» та АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу сітчастої огорожі та бетонного фундаменту. Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення суду Чернівецька міська рада подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що самовільне захоплення земельної ділянки комунальної власності здійснено саме встановленням металічної сітки на землях запасу міста між дачним участком № 23 площею 0,078 га в садівничому товаристві «Рута» (кадастровий номер :22:002:0072) та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :22:002:1884). ОСОБА_1 визнано провину і сплачено штраф, що також свідчить про визнання нею факту вчинення правопорушення. Суд не взяв до уваги показання свідків, не врахував, що сукупність та достатність поданих міською радою доказів дає можливість дійти висновку про обгрунтованість позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих до позовної заяви актів обстеження земельної ділянки від 11 вересня 2020 року та 22 листопада 2019 року не вбачається, що саме ОСОБА_1 захопила спірну земельну ділянку. Крім цього, відсутні дані щодо фактичних меж та площі самовільно зайнятої земельної ділянки, які були б підтверджені відповідними висновками експертів. У вказаних вище актах обстеження земельної ділянки є посилання лише на орієнтовну площу самовільно зайнятої земельної ділянки. Проте належних та допустимих доказів з визначенням чіткої площі самовільно зайнятої земельної ділянки та її конфігурації позивачем не надано.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що власником земельної ділянки АДРЕСА_1 (кадастровий номер :22:002:1884) була ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями на спадщину після смерті ОСОБА_5 є її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (довідка Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Чернівецької області).

З Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,078 га (кадастровий номер :22:002:0072) по АДРЕСА_2 , є ОСОБА_7 .. Також в матеріалах справи міститься Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_7 ..

Відповідно до Актів обстеження земельної ділянки, яка розташована між земельними ділянками № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Рута» (кадастровий номер :22:002:0072) та АДРЕСА_1 від 22 листопада 2019 року та від 11 вересня 2020 року, вбачається, що обстежувану земельну ділянку орієнтовною площею 0,0200 га самовільно приєднано до земельної ділянки № НОМЕР_1 садівничого товариства «Рута». Самовільно приєднана земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці. Через земельну ділянку проходить струмок. Доступ до земельної ділянки відсутній, встановлено сітчасту огорожу з перекриттям струмка бетонним фундаментом.

Протоколом про адміністративне правопорушення № 01248 від 13 червня 2019 року, складеним старшим інспектором інспекції з благоустрою управління контролю за благоустроєм міста, встановлено, що ОСОБА_1 самовільно розмістила огорожу з металевої сітки на землях запасу міста (огородження схилу та перекриття струмка бетонним фундаментом) між дачним участком та житловим будинком ОСОБА_3 .

Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 8 від 26 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. ОСОБА_1 на засіданні провину визнала і сплатила штраф, що вбачається з квитанції від 29 липня 2019 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування /оренду/ або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з частиною 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 серпня 2019 року у адміністративній справі № 727/6991/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, третя особа - державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області від 18 червня 2019 року № 283-ДК0084По/08/01-19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, закрито.

При розгляді вказаної справи апеляційним судом встановлено, що відповідач не з`ясував чи було вчинено дане правопорушення саме ОСОБА_1 , не взяв пояснень у власника земельної ділянки № НОМЕР_1 з кадастровим №:22:002:0072 в садівничому товаристві "Рута", до якої було самовільно приєднано земельну ділянку комунальної власності шляхом її огородження, що власником земельної ділянки з кадастровим №:22:002:0072 є ОСОБА_7 .

Також судом першої інстанції встановлено, що самовільно зайнята частина земельної ділянки була приєднана до земельної ділянки № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Рута» (кадастровий номер :22:002:0072). Проте власником земельної ділянки № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Рута» (кадастровий номер :22:002:0072) є ОСОБА_7 , а не відповідачка ОСОБА_1 . Однак ОСОБА_7 не була притягнута до участі у справі.

Твердження апелянта про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом не були прийняті до уваги Акти обстеження від 22 листопада 2019 року та 11 вересня 2020 року, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки у вказаних Актах з фотофіксацією земельної ділянки не зазначено власника земельної ділянки, не окреслено конкретні межі, що не дає можливості встановити точне місцезнаходження ділянки. Без зазначення точних координат та меж вони ніяким чином не визначають предмету правопорушення і не підтверджують факт самовільного встановлення саме ОСОБА_1 сітчастої огорожі з перекриттям струмка бетонним фундаментом.

Щодо доводів апеляційної скарги про надання ОСОБА_1 пояснень до протоколу засідання адміністративної комісії від 26 липня 2019 року, де вона визнала свою вину, колегія суддів вважає, що вказане пояснення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє відповідача від доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло б призвести до неправильного вирішення справи, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення.

Рішення суду першої інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого рішення, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2021 року - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернівецької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 травня 2021 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак