Справа № 151/75/21
Провадження №2/151/86/21
29 квітня 2021 року смт. Чечельник
Чечельницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Токарчук Л.Г.
за участю:
секретаря судових засідань Бондаренко В.П.
позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник, Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 151/75/21, провадження №2/151/86/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Чечельницька селищна рада Гайсинського (Чечельницького) району Вінницької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком розміщеним в АДРЕСА_1 , який вона придбала 20 червня 1997 року, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого завідуючою Чечельницькою державною нотаріальною конторою Ізосімовою К.Б. У даному будинку також зареєстрований її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після одруження з 2007 року виїхав проживати до Одеської області і з того часу будь-яких стосунків вона з ним не підтримує, де і з ким він проживає їй невідомо. Один раз, у 2015 році приїхав на декілька днів, знущався над нею та її чоловіком, вигонив з будинку, що було причиною виклику поліції. Приблизно пів року тому, перебуваючи у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, відповідач зателефонував і вимагав гроші та погрожував, якщо приїде то вижене її з чоловіком із будинку, а будинок продасть або спалить. Ще однією причиною зняття із реєстраційного обліку відповідача є те, що на її адресу протягом трьох років приходять листи з погрозами щодо вилучення майна, так як беручи кредити відповідач дає паспорт де зазначено місце реєстрації її будинок, також вона не може оформити субсидію у зв`язку з реєстрацією в будинку відповідача. Вказані обставини стали причиною звернення позивачки до суду з даним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку.
Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.
У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач з 2007 року з ними не проживає, разом спільного господарства не веде, ніяких дій на підтримання житлового будинку у належному стані не вчиняв. Протягом п`яти років між ними склалися неприязні стосунки, що унеможливлює проживання відповідача у даному будинку. Де і з ким на даний час проживає відповідач їй невідомо. Просить позов задовільнити, судові витрати залишити за нею.
У судові засідання призначені на 18.03.2021 року, 08.04.2021 року та 29.04.2021 року ОСОБА_2 не з`явився, конверти з рекомендованими повідомленнями повернулися без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Згідно відповіді на запит про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але протягом десяти років за вказаною адресою не проживає.
Крім того 18.02.2021 року та 22.03.2012 року ОСОБА_2 про час, дату та місце розгляду справи на 18.03.2021 року та на 08.04.2021 року повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання.
Представник відповідача - голова Чечельницької селищної ради Гайсинського (Чечельницького) району Вінницької області Палісіка С.А. в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала та не заперечує проти його задоволення.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснили, що є сусідами позивачки ОСОБА_1 , її сина в селі не бачили вже біля шести років.
На підставі ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, свідків, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 червня 1997 року посвідченого завідуючою Чечельницькою державною нотаріальною конторою Ізосімовою К.Б., зареєстрованого в реєстрі за №1258, позивачка є власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Відповідно до технічного паспорта та реєстраційного посвідчення Тульчинського бюро технічної інвентаризації вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями розташований в АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований ОСОБА_5 на праві приватної форми власності на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого Чечельницькою держнотконторою 20.06.1997 року за №1258 і записаного в реєстрову книгу №1 за реєстровим номером №59 від 25.06.1997 року (а.с.8-10).
Згідно копії паспорта позивачки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 виданого Чечельницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 12 січня 2010 року її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).
Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 23 квітня 2007 року виконкомом Каташинської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, позивачка зареєструвала шлюб 23.07.2007 року, про що складено відповідний актовий запис №3. При реєстрації шлюбу змінила прізвище " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 " (а.с. 7).
Згідно до розпорядження №5 Каташинської сільської ради Чечельницького району Вінницької області від 16 січня 2016 року рішенням 31 сесії 6 скликання від 22 вересня 2015 року №239 відповідно до ЗУ "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" в с.Каташин перейменовано вулицю Леніна на АДРЕСА_1 (а.с.11).
Згідно довідки виданої 02.02.2021 року Каташинським старостинським округом Чечельницької селищної ради Гайсинського (Чечельницького) району Вінницької області №31 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , проте з 2007 року по даний час на території села не проживає (а.с.12).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов складеного в складі комісії ОСОБА_8 - уповноваженої особи, ОСОБА_9 - депутата селищної ради, ОСОБА_3 - сусідки, ОСОБА_4 - сусіда, в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 зареєстрований громадянин ОСОБА_2 , який не проживає на території села з 2007 року по теперішній час.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтями 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статтей 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно положень ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
У відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Частиною 4 ст.9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців».
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку».
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, факт реєстрації відповідача у будинку само по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, а вимога обґрунтована й підлягає задоволенню.
Як зазначено в п.33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №6-709цс16.
Крім цього, у вказаній постанові Верховного Суду України зазначено, що стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.
Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 не проживає понад передбачені законодавством строки, спільне господарство з позивачкою не веде, участь в утриманні будинку не приймає, а тому в силу його формальної реєстрації у вказаному будинку, що належить позивачці на праві приватної власності, створює перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком та порушує право позивачки на вільне володіння, користування та розпорядження належним їй нерухомим майном, у зв`язку з чим наявні всі підстави для усунення власнику будинку перешкоди у здійсненні права власності на житлове приміщення, шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
За таких обставин, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Судові витрати за клопотанням позивачки залишити за нею.
Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 265, 282-284 ЦПК України, статтями 319, 321, 391 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Чечельницька селищна рада Вінницької області про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовільнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.
У відповідності до п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Повний текст рішення виготовлений 29.04.2021 року.
Повне найменування (ім`я) сторін та їх місцезнаходження:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).
Суддя Л.Г.Токарчук