ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-1637/11Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 22-ц/817/374/21 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника ОСОБА_1 - Осіва П.В.,

представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк

України» - Савченка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 18 грудня 2020 року (головуючий суддя Дзюбановський Ю.І., повний текст ухвали складено 22 грудня 2020 року) у справі № 2-1637/11 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29.06.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Осів П.В. звернувся в суду із заявою про перегляд та скасування заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29.06.2011р. №2-1637/11, яким присуджено до стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість в сумі 19961,40 доларів США, що еквівалентно становить 159132,28 грн. та 249950,36 грн., 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У заяві також просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 не отримував ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та повідомлення про дату розгляду справи а тому у суду не було законних підстав постановляти заочне рішення.

Щодо поновлення строку зазначив, що повний текст рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 червня 2011 року у справі №2-1637/11 відповідачу судом вручений не був, хоч ОСОБА_1 подавав клопотання від 16.03.2020 у якому просив надіслати на адресу місця проживання копію ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про відкриття провадження у справі №2-1637/11, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а також копію заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №2-1637/11. Представником Відповідача було подано 25.09.2020 року клопотання з проханням надати для ознайомлення та зняття фотокопій матеріали справи №2-1637/11 у тому числі для виготовлення в приміщенні суду копій судових рішень у справі за допомогою власних технічних засобів (копія додається). Фотокопію рішення виготовлено 25.09.2020 року. Таким чином вважає наявні підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 18 грудня 2020 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Осіва П.В. про поновлення пропущеного процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено. Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Осіва П.В. від 13.10.2020р. про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29.06.2011р. по справі №2-1637/11 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що постановляючи ухвалу про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції порушив ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують, як надсилання судом відповідачу заочного рішення, так і отримання відповідачем заочного рішення. Висновок суду першої інстанції про те, що Відповідач отримав заочне рішення, зроблено за відсутності допустимих доказів, що свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ Укрексімбанк просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що вимога в апеляційній скарзі про скасування оскаржуваної ухвали та поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 29.06.2011р. у справі № 2-1637/11 через понад 9 років після її ухвалення є не співрозмірною із процесуальним строком, встановленим для перегляду чи скасування судового рішення. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 18.12.2020р. вірно встановлено та підтверджено доказами, що Відповідач, довідавшись про наявність судового рішення від 29.06.2011р. ще в листопаді 2012р., не скористався правом на подання заяви про перегляд заочного рішення в десятиденний строк з дня отримання повного тексту рішення Тернопільського міськрайонного суду, а звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішень Тернопількього міськрайонного суду у справах за позовом Банку до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 1344892,43 грн. та 19961,40 дол. США на період з листопада 2012р. по серпень 2013р. із здійсненням погашення боргу у розмірі 2000,00 дол. США щомісячно, а з вересня 2013р. здійснити повне погашення.

Із змісту зазначеної заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 просить розстрочити виконання двох рішень Тернопільського міськрайонного суду, а саме: №2-1406/10 від 24.06.2010р. та №2-1637/11 від 29.06.2011р., тобто звертаючись з такою заявою, Відповідач підтвердив, що він ознайомлений із такими рішеннями, більше того - погоджується із встановленими судом обставинами у даних рішеннях, розмірами заборгованостей, та просить розстрочити виконання стягнутих з нього сум.

За результатами розгляду вказаної заяви, 23.01.2013р. Тернопільським міськрайонним судом у справі №1915/18967/12р. (суддя Багрій Т.Я.) була постановлена ухвала про відмову в її задоволенні.

05.06.2013р. ОСОБА_1 звертався до АТ «Укрексімбанк» (вх. №11-866 від 05.06.2013р.) із письмовою заявою в якій просив Банк звернутись до відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції та повідомити про повне фактичне виконання виконавчого листа №2-1637 від 09.08.2011р., завершити виконавче провадження та про часткове погашення заборгованості по іншому виконавчому листу №2-1406 від 13.09.2010р.

- 16.09.2013р. ОСОБА_1 повторно звертався до АТ «Укрексімбанк» (вх. №3213 від 16.09.2013;) із письмовою заявою в якій просив Банк звернутись до відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції із заявою про закриття виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №2-1637/11 від 09.08.2011р.

25.06.2013р. ОСОБА_1 звертався до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою від 25.06.2013р. про розстрочку виконання рішень Тернопільського міськрайонного суду у справах за позовом Банку до ОСОБА_1 про стягнення боргу в іншій сумі, у зв`язку із частковим погашенням боргу на період з липня 2013р. по грудень 2013р.

За результатами розгляду вказаної заяви, 25.07.2013р. Тернопільським міськрайонним судом у справі №607/12305/13-ц (суддя Дзюбановський ІО.І.) була постановлена ухвала, якою заяву ОСОБА_1 задоволено та відстрочено виконання рішення від 24.06.2010р. по справі №2-1406/10 до 31.12.2013р. включно.

- 20.06.2013р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопілької області була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі №607/10935/13-ц (суддя Вийванко О.М.) за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ «Укрексімбанк», про скасування акту опису й арешту майна.

За результатами розгляду даної справи, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04.10.2013р. у задоволенні позову про скасування акту опису та арешту майна - відмовлено.

- 04.10.2013р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопілької області була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі №607/18019/13-ц (суддя Процько Я.І.) за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, третя особа - АТ «Укрексімбанк», про зобов`язання вчинити дії.

За результатами розгляду даної справи, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 10.12.2013р. позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду у зв`язку із повторною неявкою Позивача.

- 25.10.2019р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопілької області була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі №2-1637/11 від 25.10.2019р. (суддя Дзюбановський Ю.І.) про відновлення втраченого судового провадження у даній справі.

За результатами розгляду даної справи ухвалою від 26.11.2019 - Відновлено частково втрачене судове провадження по цивільній справі №2-1637/11 та встановлено, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, хоча про час та день слухання справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи.

Представник позивача АТ Укрексімбанк Савченко Д.О. заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що ухвала суду є законною, обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у поновленні пропущеного процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 отримав заочне рішення суду у терміни, передбачені положеннями ЦПК України, знав про його існування та був проінформований із його змістом, ним вживалися із 2012 по 2013 рік дії щодо розстрочення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 червня 2011 року у справі №2-1637/11, інші дії з приводу його виконання, що вказує на обізнаність ОСОБА_1 про наявність рішення суду, тобто наведені у заяві причини про поновлення процесуального строку не є поважними а інших поважних причин пропуску строку, які б перешкоджали відповідачу звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення ним не вказано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що цивільна справа №2-1637/11 за позовом ПАТ «Укрексімбанк» про стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості була втрачена внаслідок пожежі, яка сталася в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області у ніч з 18 на 19 лютого 2014 року. Ухвалою суду від 26.11.2019р. було відновлено частково втрачене судове провадження по даній цивільній справі. За вказаних обставинах встановити факт отримання відповідачем ОСОБА_1 копії заочного рішення суду після його ухвалення, а саме точної дати, не вдається за можливе через відсутність повідомлення поштового відправлення, яке повинно було зберігатися в матеріалах цивільної справи №2-1637/11.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звертався до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою від 06.11.2012р. про розстрочку виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду за позовними вимогами ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення, зокрема, 19961,40 доларів США. Дана сума була присуджена до стягнення заочним рішенням суду від 29.06.2011р. №2-1637/11.

Ухвалою суду від 23.01.2013р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання розстрочки виконання рішення суду було відмовлено.

05 червня 2013 року ОСОБА_1 подав заяву до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в якій просив повідомити відділ ДВС про повне фактичне виконання виконавчого листа №2-1637/11 від 09.08.2011р, який виданий Тернопільським міськрайонним судом.

16 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» із заявою, в якій просив звернутися до відділу ДВС із заявою про закриття виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №2-1637/11, виданого 09.08.2011р. Тернопільським міськрайонним судом у зв`язку із повною сплатою заборгованості.

25 червня 2013 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із заявою про надання розстрочки виконання рішення суду, зокрема, і по справі №2-1637/11.

01 жовтня 2013 року ОСОБА_1 подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позовну заяву до Відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції, третя особа ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про зобов`язання відділ ДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження, яке відкрите згідно виконавчого листа №2-163/11 від 09.08.2011р.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17липня 1997року №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Стаття 126 ЦПК України передбачає наслідки пропущення процесуальних строків. Зокрема, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом

Згідно вимог частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяката Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Згадані правові позиції міжнародного суду розкривають зміст принципу пропорційності та верховенства права, визначених у ст.ст. 10-11 ЦПК України.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Таким чином суд дійшов вірного висновку, що підстав для поновлення строку не має.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що відповідач не отримував копію заочного рішення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, згідно яких ОСОБА_1 знав про його існування та був проінформований із його змістом. Наведене свідчить, що доводи скарги висновків суду не спростовують, а судом першої інстанції постановлено ухвалу із дотриманням норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п. 1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 18 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді