РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням звернулась ОСОБА_3 .

Ухвалою Рівненського міського суду від 22 лютого 2021 року замінено позивача ОСОБА_3 на правонаступника ОСОБА_1 у цивільній справі №569/18627/20 за позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 з подальшим зняттям з реєстраційного обліку та не стягувати з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнав повністю та не заперечив проти їх задоволення.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що відповідач по справі являється внуком попереднього власника будинковолодіння - первинного позивача ОСОБА_3 та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

З досліджених в судовому засіданні договорів купівлі-продажу від 25 січня 2021 року позивач по справі ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купила земельну ділянку та Ѕ частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Тобто, на даний час власником будинковолодіння АДРЕСА_1 (1/2 частки) є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач у спірному будинковолодінні не проживає, його особисті речі там відсутні, однак є зареєстрований у ньому, як родич попереднього власника. Даних обставин в судовому засіданні не заперечив і відповідач.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач у спірному житлі не проживає, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не приймає, зареєстрований у спірному житлі зі згоди попереднього власника, а також те, що в судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги повністю визнав та не заперечив проти їх задоволення, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,280-283,289,354 ЦПК України, ст.ст.316,317,319,321,328,391 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 з подальшим зняттям з реєстраційного обліку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов