справа № 399/957/20
провадження № 2/399/59/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі - головуючого судді Шуліки О.О., за участю секретаря судового засідання - Бобрик І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Онуфріївка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом юридичної особи Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.11.2010 року на загальну суму 50227 грн. 25 коп. та стягнення судових витрат в розмірі 2102,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 16.11.2010 року та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свій обов`язок згідно до договору Банк виконав у повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по кредитному договору виконує неналежним чином та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 05.10.2020 року заборгованість за кредитним договором склала 50227 грн. 25 коп., яка складається з наступного: 3359,13 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 3359,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1173,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.. 625; 45694,36 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

05.02.2021 року на електронну адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву АТ КБ «Приват Банк», згідно якого зазначено, що відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надана копія Анкети-заяви від 16.11.2010 року, яка містить текст про її погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано, яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг нею погоджена, розмір кредитного ліміту не зазначений, розмір та порядок нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки також не зазначений. Надані позивачем копії витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, довідка про видані картки, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, також не містять її підпису. Таким чином, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг вона була ознайомлена та на які погоджувалась підписуючи анкету-заяву. Крім того, роздруківка із сайту позивача з Умов та Правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача, який в односторонньому порядку може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила надання банківських послуг, та має можливість додати їх до позовної заяви у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору не підписані з боку споживача Умови та Правила надання банківських послуг, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15). За таких обставин та без підтверджень про конкретні запропоновані їй Умови та правила банківських послуг з її підписом про ознайомлення з ними, відсутність у Анкеті-заяві домовленості між ними про розмір кредитного ліміту, про базову відсоткову ставку та про відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, надані позивачем тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг разом з Анкетою-заявою не відповідають вимогам ст.. 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма договору кредитування, відтак неможливо застосувати до спірних правовідносин і правила частини першої статті 634 ЦК України щодо договору приєднання. Оскільки відсутні підстави вважати, що вона з позивачем обумовила у письмовому вигляді всі істотні умови договору кредитування, зокрема щодо відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, вимоги позивача про стягнення з неї в судовому порядку 45694,36 грн. пені є необґрунтованими. Наведене також узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17. Окрім того, враховуючи, що Анкета-заява підписана нею 16.11.2010 року та згідно наданого позивачем розрахунку, її заборгованість за тілом спірного кредиту становить 3359,13 грн., а згідно наданої позивачем виписки вона в період з 27.05.2015 року по 10.01.2018 року поповнила свій рахунок на загальну суму 16548,64 грн., яка безпідставно спрямована позивачем, зокрема в рахунок погашення спірної неустойки за період з 01.02.2016 року по 01.10.2019 року, вважає що в неї відсутня заборгованість перед позивачем і за тілом спірного кредиту. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Умови в яких встановлено збільшену позовну давність, що не містить підпису позичальника, не може вважатись складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позовні. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (правова позиція, викладена у постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року у справі № 6-1138цс15). Оскільки позовна заява підписана представником позивача 08.10.2020 року та згідно наданого розрахунку спірна неустойка розрахована ним за період з 01.02.2016 року по 01.10.2019 року, вважає за необхідне заявити додатково клопотання про застосування позовної давності, установленої законом, до всіх грошових вимог АТ КБ «Приват Банк» до неї - ОСОБА_1 за користування банківськими послугами згідно Анкети-заяви від 16.11.2010 року. В задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі. Стягнути з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати. Розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із судовим розглядом справи № 399/957/20 за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором складає 15 000 грн.

Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2021 року судове засідання відкладено.

15 березня 2021 року на адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 16.11.2010 року. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч.2 п.1 ст. 30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг. Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються та зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір в письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок - ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон який вказав відповідач в Заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, Відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування. Таким чином Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний пароль. Тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватись та доповнюватись, про що Власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. Необхідно відзначити, що виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 10 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати рахунок заборгованості, виписка по рахунку. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 16.11.2010 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. З копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…». Також до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів, тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті Банку. Приймаючи до уваги те, що правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, то відсутність підпису відповідача в Умовах, при його письмового свідчення про те, що він ознайомлений в письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. На підставі ч.1 ст. 634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору (умов кредитування). До суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не ос порений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Посилання відповідача на постанову ВСУ по справі № 6-16цс15 вважають недоречним з огляду на наступне. В даній справі Позивач надав докази, що Відповідача було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг та наказ Банку, який були затверджені зазначені Умови та Правила надання банківських послуг. У заві підписаній клієнтом зазначено, що підписавши цю заяву відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в Письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заяві про приєднання. Більш того, згідно Заяви Відповідач зобов`язаний самостійно ознайомлюватись зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів на сайті Приват Банку. Таким чином, твердження, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. Умовами договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4 Умов і Правил встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Додатково повідомляють, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду або підписання чеку, саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по картці. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. У зв`язку з цим, обставини, на які посилається відповідач в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо посилання відповідача на постанову ВП ВСУ 342/180/17-ц від 03.07.2019 року, то розглядаючи справу Верховний Суд зазначив, у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшення строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником. Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо. Таким чином, при розгляді судової справи № 342/180/17-ц Верховним Судом звернуто увагу на відсутність доказів тотожності наданих банком разом із позовною заявою Умов та Правил надання банківських послуг із тими, що були чинними у момент підписання заяви позичальника. В судовій справі позивачем надано документи, які підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання Відповідачем кредитного рахунку починаючи з 10.07.2012 року, що підтверджує надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. Щодо права односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування, то підпис позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови цього Договору і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для ПАТ КБ «Приват Банк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасно отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. Як бачимо, умови про порядок та внесення змін до тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг були закладені з самого початку, тобто Позичальник перед підписанням договору мав можливість ознайомитись з його умовами і у разі незгоди із запропонованими умовами відмовитись від укладення такої угоди, під час підписання договору Позичальника влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить його підпис. Можливість зміни умов договору також передбачена розділом ІІ Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року, а саме Банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. Клієнт на сьогоднішній день не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався карткою, що говорить про прийняття Клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення відповідача являються необґрунтованими. Слід зауважити, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунку кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. До суду надано виписку по рахунку. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначають, що відповідач частково сплачував заборгованість по договору, зазначені кошти були спрямовані відповідно до обумовленої сторонами черговості. Та зазначених коштів недостатньо для погашення заборгованості по кредиту, оскільки відповідачу нараховуються відсотки за порушення зобов`язання. Згідно умов кредитного договору, а саме п. 2.1.1.3.4. кошти, отримані від Клієнта для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатньої суми здійснення платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі, насамперед направляються для погашення прострочених процентів за користування кредитом, далі - простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту), діла - процентів до сплати кредиту, далі - тіла кредиту до оплати, далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12 цього Договору, далі - пені згідно п.2.1.1.8.1 цього Договору. При цьому сторони узгодили, що у разі виникнення за кредитною карткою несанкціонованого овердрафту, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого Банком кредитного ліміту, що обумовлений Договором із Банком і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення, черговість, визначена абзацом 1 п. 2.1.1.3.5 цього Договору змінюється наступним чином: в першу чергу сплачуються відсотки за користування несанкціонованим овердрафтом, в другу чергу - тіло несанкціонованого овердрафту, далі - прострочені проценти за користування кредитом, далі - прострочена до повернення суми кредиту (тіла кредиту), далі - проценти до сплати по кредиту, далі - тіло кредиту до оплати, далі - проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п.2.1.1.2.12 цього договору, далі - пня згідно п.2.1.1.8.1 цього Договору. Також п. 2.1.1.3.5. сторони узгодили, що в разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші за Договором в повному обсязі. Отже, Банком розподіляються кошти у відповідності до умов кредитного договору. Сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені, а саме, умовами договору встановлено, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі передбаченому Тарифами, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Згідно з Наказом N СП-2013-6500941 від 28.01.2013 року внесено зміни в частині нарахування неустойки в розмірі 50 грн. у разі неуплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. Згідно з Наказом N СП-2013-6776448 від 19.09.2013 року внесено зміни в частині нарахування неустойки в розмірі 100 грн. у разі неуплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль. На підтвердження отримання Клієнтом кредитних карток з певним терміном дії, банком надано довідку. Крім того, Банком надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки - це внутрішньобанківський документ, що відображає операції здійснені клієнту щодо встановлення кредитного ліміту по кредитній картці та не потребує засвідчення його підписом Клієнта. Вищезазначені довідки засвідчені представником АТ КБ «Приватбанк» Кіріченко В.М.. Матеріали справи містять довіреність, видану на ім`я зазначеного представника, якою передбачено право працівника від імені банку подавати, підписувати, пред`являти та підтримувати позови, у тому числі цивільні позови у кримінальних справах, скарги, клопотання, пояснення, заяви й інші процесуальні документи. Щодо строку позовної давності. Відповідно до ст.. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Необхідно звернути увагу суду, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлюваною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватись нею у межах строку дії картки. Відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк пере випущеної картки до останнього дня 07.2021 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 24.10.2020 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Прохає задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

29 березня 2021 року на адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач бажає зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за Договором №Б/Н від 16.11.2010 року, в розмірі 4532,89 грн. (3359,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 3359,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1173,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625) а також понесені Позивачем судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча завчасно надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вразі неявки відповідача в судове засідання, не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, але у відзиві зазначила, що прохає справу розглянути без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перейменовано у Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України "Про Акціонерні товариства", зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням та не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Відповідно до п. 1.4 пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією. В разі коли зміна типу та найменування сталося у процесі вирішення спору судом, про неї обов`язково зазначається в описовій частині рішення.

Дослідивши матеріали справи, додані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до відзиву та копій документів встановлено, що відповідач не заперечує, що « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 », це є одна особа, також підтверджується довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ДМС України в Кіровоградській області.

16.11.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 5.10.2020 року заборгованість за кредитним договором склала 4532,89 грн., яка складається з наступного: 3359,13 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 3359,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1173,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст..625 ЦК України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XIIспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також Велика Палата Верховного Суду зауважила, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми за тілом кредиту (у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту) в розмірі 3359 грн. 13 коп.

Крім того, суд не може погодитись з вимогами позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України, в сумі 1173,76 грн., виходячи з наступного.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України, у своїй позовній заяві посилався на Умови та правила надання банківських послуг, в редакції, що почали діяти з 01.03.2019, а саме, що відповідно до п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84% - для картки «Універсальна голд».

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, процентні ставки, які застосовуються при визначенні суми боргу, яку боржник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора, поділяються на встановлені законом (три проценти річних від простроченої суми) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Разом з тим на обґрунтування зазначених вимог, вказані нові Умови та Правила надання банківських послуг до матеріалів справи позивачем не долучені, що перешкоджає безпосередньому дослідженню даних доказів судом.

До матеріалів справи долучено лише Витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в редакції, що діяла станом на момент підписання відповідачем договору про надання банківських послуг, при цьому вони не містять підпису відповідача, а підписана ним анкета-заява не містить умов кредитування, відомостей про встановлення розміру відсоткової ставки, а також розрахунку відсотків згідно зі ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання за відповідною відсотковою ставкою.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно з ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 84% та 86,4%.

Таким чином, оскільки ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна вважати частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 16.11.2010 року, з огляду на відсутність підтвердження того, сторони дійшли згоди про встановлення зобов`язання зі сплати відсотків у відповідності до ст.625 ЦК України у відповідному розмірі, відтак у суду відсутні підстави стягувати з відповідача відсотки, нараховані на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України.

Вимог про стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не пред`явив.

Таким чином у зв`язку з порушенням умов кредитного договору з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованості за тілом кредиту (у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту) в розмірі 3359 грн. 13 коп., а заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України у розмірі 1173 грн. 76 коп. задоволенню не підлягають.

З приводу строку позовної давності, яку зазначила відповідач, то суд виходить з наступного.

По перше строк позовної давності у відповідності до ч.3 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В даному випадку відповідач про застосування строку позовної давності зазначає лише у відзиві на позовну заяву, а саме «оскільки позовна заява підписана представником позивача 8.10.2020 року та згідно наданого розрахунку спірна неустойка розрахована ним за період з 1.02.2016 року по 1.10.2019 року, вважає за необхідне заявити додатково клопотання про застосування позовної давності, установленої законом, до всіх грошових вимог АТ КБ «ПриватБанк» до неї». Окремої заяви про застосування строку позовної давності до суду не надала.

По друге щодо застосування строку позовної давності, то суд не вбачає підстав для її застосування виходячи з наступного:

Згідно ч.1 та ч.4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені), що передбачено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З довідки щодо видачі кредитних карток та довідки про зміну умов кредитування (а.с.8-9) вбачається, що останній раз був здійснений перевипуск картки 22.09.2017 року зі строком дії - до липня 2021 року.

Тому, укладаючи кредитний договір, сторони узгодили, що строк кредитування відповідає строку дії кредитної картки, тобто діє до липня 2021 року, якою відповідач користувалася, позивач звернувся до суду з позовом 8.10.2020 року - в межах трирічного строку позовної давності, тому строк позовної давності не сплив, що є підставою для відмови в задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

Крім того, відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем пропорційно сумі задоволення позовних вимог, в розмірі 1818,35 грн.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Змінені позовні вимоги Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» (юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, МФО 305299 р/р № НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитним договором б/н від 16.11.2010 року у розмірі 3359 (три тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн. 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, МФО 305299 р/р № НОМЕР_1 ) 1818 (тисяча вісімсот вісімнадцять) грн. 35 коп. сплаченого судового збору.

В іншій частині змінених позовних вимогах відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1Д;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 5.05.2021 року.

Суддя О.О. Шуліка