Справа №: 343/307/21
Провадження №: 2/0343/256/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2021 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №343/307/21 за позовом кредитної спілки "Злет" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором,
Стислий виклад позиції сторін:
кредитна спілка "Злет" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позовні вимоги якого неодноразово уточнювала (збільшувала, зменшувала) та просить:
- стягнути з відповідачів на користь кредитної спілки "Злет" 2270,00 грн сплаченого судового збору по 454,00 грн з кожного;
- зазначити в рішенні про нараховування відсотків на залишок боргу з розрахунку 15% річних з дня винесення рішення по справі до моменту виконання рішення суду у повному обсязі за формулою: залишок боргу х 15% : 365 х кількість днів у періоді.
З дня отримання кредиту ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу здійснював сплати нерегулярно (відсутні сплати в листопаді 2019 року, червні, листопаді, грудні 2020 року, січні, лютому 2021 року), не в повному обсязі, що є грубим порушенням істотних умов Договору та передбаченого ним графіку розрахунків, який є його невід`ємною частиною.
На неодноразові повідомлення та попередження відповідачі належним чином не реагували. Такі їх дії свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, через що кредитна спілка змушена звертатися з даним позовом до суду.
Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак в поданих письмових заявах просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги, викладені ним в заяві від 23.04.2021 підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання на неодноразові виклики не з`явилися, про причини неявки не повідомили, відзиву на позов не подавали.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 24.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу розглядати в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
12 березня 2021 року від представника позивача надійшли заява про збільшення розміру позовних вимог з доданим до неї розрахунком заборгованості, пені та процентів від прострочених платежів та доказами її направлення відповідачам (а.с.48-55), а також заява про розгляд справи у його відсутності, в якій він не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.47).
05 квітня 2021 року та 26 квітня 2021 року представником позивача до суду подані заяви про зменшення розміру позовних вимог з доданими до них розрахунками заборгованості, пені та процентів від прострочених платежів та доказами їх направлення відповідачам (а.с. 64-67, 83-86), а також заяви про розгляд справу у його відсутності, в яких він не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.63, 87).
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавали, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідачі клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляли, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідачів.
Ухвалою суду від 26.04.2021 постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про місце, день і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Періодичність та розміри платежів з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом визначені у графіку розрахунку, який є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с.8 зворотна сторона).
Відповідно до вимог п.п.3 п.2.1.1 зазначеного Кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, тобто дострокового повернення кредиту.
Крім цього, право кредитодавця вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом в повному обсязі та виконання інших зобов`язань, передбачених даним Договором, закріплено і в п.п.4 п.2.1.1. Кредитного договору.
Згідно з умовами, визначеними в п.п.7 п.2.2.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний відшкодувати витрати, понесені кредитодавцем у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань.
Як визначено в п.п.4.2.2. п.4.2. Кредитного договору, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і становить 0,075 процентів.
Відповідно до п.6.6. Кредитного договору, позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У випадку прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитодавця позичальник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 15 процентів річних від простроченої суми за весь період прострочення. Простроченням вважається період, впродовж якого відсутні сплати (основної суми та/або проценті за користування кредитом), починаючи з дня останньої сплати.
З дня отримання кредиту ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу здійснював сплати нерегулярно, не в повному обсязі, що є грубим порушенням істотних умов Договору та передбаченого ним графіку розрахунків, який є його невід`ємною частиною.
Однак, відсутні сплати в листопаді 2019 року, червні, листопаді, грудні 2020 року, січні, лютому 2021 року.
Тобто, з моменту отримання кредиту ОСОБА_1 здійснював проплати нерегулярно, а зобов`язаний був щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору кредиту.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторони у кредитному договорі обумовили розмір процентів (15%), який належить до сплати у разі прострочення виконання зобов`язання, що описано вище.
На повідомлення та попередження про наявність заборгованості відповідачі належним чином не реагували, про що свідчать повідомлення, в яких, крім суми боргу, попереджалося позичальника та поручителів про підготовку матеріалів до суду про примусове повернення боргу в солідарному порядку у разі ігнорування вказаних повідомлень та докази їх направлення відповідачам (а.с.16-27).
Таким чином, між сторонами виник спір з приводу належного виконання умов кредитного договору та договорів поруки.
Оцінка суду:
дослідивши та оцінивши надані всі докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з такого.
Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як визначено в статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що з дня отримання кредиту ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу здійснював сплати нерегулярно, не в повному обсязі, що є грубим порушенням істотних умов Договору та передбаченого ним графіку розрахунків, який є його невід`ємною частиною.
Статтею 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторони погодили у договорі розмір процентів, який підлягає сплаті у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, визначивши його у розмірі 15 % річних від простроченої суми за весь період прострочення (п.6.6. кредитного договору).
Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування процентів має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При їх обчисленні за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів від простроченої суми, розмір яких визначений договором, входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону №2711-IV. Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 24.11.2011 у справі № 6-38цс11.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).
Як визначено ч.1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з ч.3 ст. 554 ЦК України, особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взяли на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором, як поручителі, то суми боргу на підставі ст. 554 ЦК України слід стягнути з усіх відповідачів в солідарному порядку.
Крім цього, відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Отже, вимога про нарахування 15% річних до моменту виконання рішення є підставною та підлягає задоволенню, розмір вказаних процентів та підстави їх нарахування обумовлені в договорі.
Таким чином, позовні вимоги кредитної спілки "Злет" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу підлягають до задоволення повністю.
Розподіл судових витрат між сторонами:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.28).
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі по 454,00 грн (2270/5=454) з кожного.
На підставі викладеного, ст.ст. 526, 536, 553, 554, 625, 1050, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 178, 247 ЦПК України та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 279, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позов кредитної спілки "Злет" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити.
Проводити нарахування 15% річних на залишок боргу з дня винесення рішення по справі до моменту виконання рішення суду у повному обсязі за формулою: залишок боргу х 15% : 365 х кількість днів у періоді.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь кредитної спілки "Злет" по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні з кожного сплаченого судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Повний зміст рішення буде складено до 30 квітня 2021 року.
Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич
Текст повного судового рішення складено 30 квітня 2021 року.