справа № 489/6468/20 провадження №2/489/870/21
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (далі ТОВ «ФК «Інвест Хаус»), треті особи Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Назар Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

В грудні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15.06.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., що зареєстрований в реєстрі за № 1358.

Як на підставу заявлених вимог вказала, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, так як подані банком приватному нотаріусу документи не підтверджували безспірність заборгованості позивача. 21.11.2014 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») звернулось до Ленінського районного суду міста Миколаєва із позовною заявою про стягнення з неї залишку заборгованості за договором №75/П/21/200-840 в розмірі 4691,26 доларів США, що еквівалентно 55023,00 грн. Заочним рішенням суду по справі №489/8255/14 позов ПАТ КБ «Надра» задоволено в повному обсязі та видано виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження№50512325. Після відкриття виконавчого провадження відповідачем було повністю сплачено заборгованість, у зв`язку з чим 25.06.2018 виконавче провадження було закінчена, підставою вказано повне фактичне виконання рішення. Відповідно ПАТ КБ «Надра» не мало права укладати з відповідачем договір № GL2N79275 266ПВ, оскільки зобов`язання за кредитним договором виконані в повному обсязі за рішенням суду. Крім того, новий кредитор, тобто відповідач, жодним чином не проінформував позивача про перехід прав і зобов`язань, тобто про укладення договору про відступлення прав вимоги, яким здійснено заміну кредитора у зобов`язанні. За такого, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того, вказаною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. належним чином засвідчені копії матеріалів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.01.2021 заяву позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22..2021 розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін та витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. належним чином засвідчені копії матеріалів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач відзиву та треті особи пояснення на позовну заяву до суду не подали, про розгляд справи по суті повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, матеріали цивільної справи № 489/8255/14-ц та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

06.06.2008 між позивачем та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «КБ «Надра» ) було укладено договір «Автопакет» №75/П/21/2008-840, за умовами якого позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності було надано грошові кошти у сумі 8410,52 доларів США з терміном погашення до 06.06.2013.

Із матеріалів справи №489/8255/14-ц вбачається, що в жовтні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №75/П/21/200-840 від 06.06.2008, згідно з яким вона отримала грошові кошти у сумі 8410,52 доларів США.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.02.2015 позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 суму в розмірі 4691,26 доларів США, що еквівалентно 55023,00 грн.

08.04.2015 Ленінським районним судом міста Миколаєва по вказаній вище справі було видано виконавчий лист №2/489/299/15.

18.03.2016 старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Сидоровою Н.В. було відкрито виконавче провадження №50512325 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Постановою головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Онісіч Н.В. від 25.06.2018 закінчено виконавче провадження №50512325 на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення.

15.06.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1358, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованість за вищевказаним кредитним договором за період з 02.03.2020 по 05.06.2020 у розмірі 233304,04 грн., з яких:

- заборгованість за сумою кредиту 37435,29 грн.;

- заборгованість за відсоткам за користування кредитом 36915,69 грн.;

- заборгованість за штрафними санкціями 158653,06 грн.;

- сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300,00 грн.

У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «КБ «Надра» на підставі Договору про відступлення прав вимоги № GL2N79275 266ПВ від 02.03.2020 з відповідними додатками, боржником за якими є ОСОБА_1 .

Дійсно в матеріалах, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис, що були надані приватним нотаріусом на запит суду, міститься копія договору про відступлення прав вимоги № GL2N79275 266ПВ від 02.03.2020, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», за умовами якого до відповідач набув право вимоги Банку до позичальників та/або поручителів, зазначених в Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників останніх. Проте копію такого Додатку №1 до договору ні приватним нотаріусом, ні ТОВ «ФК «Інвест Хаус» надано не було.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. від 15.10.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання спірного виконавчого напису.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, (далі - Порядок) та іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік), для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні вимоги передбачено пунктом 3.1 глави 16 Порядку.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18), 12.12.2018 у справі № 205/6301/16-ц (провадження 61-30321св18).

В позовній заяві ОСОБА_1 посилалася на те, що укладений кредитний договір в простій письмовій формі не може бути підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Так, із змісту наданого нотаріусу кредитного договору для вчинення нотаріального напису вбачається, що він дійсно укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до пункту 1 Переліку для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №2 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

На підтвердження безспірності заборгованості позивача, відповідачем надано документ оформлений як «Розрахунок відсотків заборгованості за кредитним договором №75/П/21/2008-840 від 06.06.2008 за період з 02.03.2020 по 05.06.2020» в якому вказано загальну суму заборгованості, без зазначення строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому наявні у справі документи, в тому числі й ті, що подавалися банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором боржника перед стягувачем, оскільки вбачається, що в них взагалі відсутні документи, які б підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, як і відсутній розрахунок цієї суми заборгованості, з можливістю нотаріусу перевірити останню, або первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

Крім того, як було встановлено судом рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.02.2015 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» стягнуто суму в розмірі 4691,26 доларів США, що еквівалентно 55023,00 грн. за договором №75/П/21/2008-840. В свою чергу, виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення закінчено постановою державного виконавця від 25.06.2018 на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення.

Вказані обставини вказують на фактичне виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором №75/П/21/2008-840 від 06.06.2008.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримувала від відповідача письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин та враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», так як вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 840,80 грн. судового збору.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15.06.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за №1358, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості, яка виникла за Кредитним договором №75/П/21/2008-840 від 06.06.2008 за період з 02.03.2020 по 05.06.2020 в загальній сумі 233304,04 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», місцезнаходження: м. Львів, вул. М. Вороного, 2, ;

треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця Євгена, 433, кім. 28-29; приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Назар Васильович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 30.04.2021.

Суддя І.В.Коваленко