ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3566/21 Справа № 204/7007/20 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А. І. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 із вимогою про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2018 року, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частини його заробітку (доходу) (а. с. 2-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він з відповідачкою є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2019 року у справі № 204/8580/18 шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2018 року по справі № 204/8540/18 з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 21 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день він проживає у цивільному шлюбі із громадянкою ОСОБА_4 та, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 , який також потребує належного матеріального забезпечення, а оскільки він офіційно не працює та має нерегулярний мінливий дохід, а ОСОБА_4 перебуває у відпустці по пологам, вважає, що подальша сплата аліментів у повному розмірі є неможливою.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишено без задоволення (а.с.36-37).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що рішення суду 1 інстанції ухвалене при неповному з`ясуванню обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким зменшити розмір аліментів з 1/4 на 1/6 від усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.40-44).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2016 року (а.с. 12).

07 грудня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська винесено судовий наказ у справі № 204/8540/18, яким з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 21 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості про стягнення з ОСОБА_1 , згідно з виконавчим листом № 204/8540/18 від 07 грудня 2018 року, аліментів, станом на 01 березня 2020 року у позивача перед відповідачем є заборгованість по сплаті аліментів у сумі 1673 гривні 50 копійок (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася інша дитина ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07 жовтня 2020 року (а.с. 18).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 581 від 16 жовтня 2020 року, за період часу з четвертого кварталу 2018 року та по другий квартал 2020 року відсутня інформація про доходи позивача (а.с. 17).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції зазначив, що обставини, які наведені позивачем в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні ст. 192 СК України, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 викладено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Слід зазначити, що народження іншої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану саме у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Матеріали справи не місять жодних доказів на підтвердження непрацездатності позивача ОСОБА_1 та неможливості бути працевлаштованим й належно утримувати двох дітей.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог позивача, наявність правових підстав для зменшення стягнутих з позивача розміру аліментів є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: