КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №2-459/11 Головуючий у І інстанції Тандир О.В.
Провадження №22-ц/824/4289/2021 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 28 грудня 2020 року про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії виконуючого обов`язки начальника Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чарупи Олександра, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Перепьолкіна Ю.В. звернулась до суду першої інстанції з вказаної скаргою на дії державного виконавця та просила суд першої інстанції визнати бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з коштів, що знаходяться на рахунках скаржника неправомірною та зобов`язати державного виконавця усунути порушення та зняти арешт з коштів, що знаходяться на рахунках відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк».

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 28 грудня 2020 року подану скаргу було залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим, початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Таким чином, оскаржувана бездіяльність державного виконавця, яка полягає у незнятті арешту з коштів на рахунках гр. ОСОБА_1 , в установах банку, є триваючим порушенням, оскільки такий арешт коштів до теперішнього часу не знятий, чим порушено право скаржника.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах строку наданого судом апеляційної інстанції, на адресу суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Перепьолкіна Ю.В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи таке.

Залишаючи без розгляду скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звертаючись з вказаною скаргою пропустив визначені ЦПК України процесуальні строки та не порушував питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з відповідною скаргою, вважаючи, що такий строк звернення не пропущено, що у відповідності до положень ст. 126 ЦПК України є підставою для залишення такої заяви без розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Зі змісту ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Як вбачається з матеріалів справи, в скарзі на дії державного виконавця взагалі не зазначено коли саме скаржник дізналася про порушене право, разом з тим, суд першої інстанції, перевіряючи дотримання строків на звернення до суду з відповідною скаргою встановив, що про порушене право скаржнику стало відомо з моменту отримання відповіді державного виконавця про відмову у знятті арешту з рахунків боржника, тобто 07 грудня 2020 року. Відповідно саме з цього моменту розпочався перебіг десятиденного строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця та який закінчився 17 грудня 2020 року, тоді як скарга була подана днем пізніше, а саме 18 грудня 2020 року, що свідчить про пропуск строку на звернення зі скаргою.

Факт отримання скаржником відмови державного виконавця саме 07 грудня 2020 року не заперечується, таким чином судом першої інстанції було вірно визначено перебіг строку, що передбачений ст. 449 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції також не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено оскарження бездіяльності виконавця, оскільки і ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і ст. 447 ЦПК України передбачено право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою як на дії так і на бездіяльність виконавця під час примусового виконання судового рішення.

Твердження скаржника про те, що порушення виконавцем є триваючим оцінюється судом критично, оскільки скаржник має право, за наявності достатніх правових підстав, повторно звернутися з відповідною заявою про зняття арешту з рахунків боржника на підставі та в порядку визначеному чинним законодавством. У даному випадку, виконавцем було вчинено одну дію у відповідь на одне звернення боржника в межах виконавчого провадження.

Посилання скаржника на правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №175/3995/17 не враховуються судом при розгляді даної справи, оскільки вказана постанова була прийнята за інших обставин та у справі де державним виконавцем не виконувались вимоги пункту 2 розділу IV та пункту 3 розділу ІX Положення про автоматизовану систему виконавчих проваджень та зобов`язати його привести виконавче провадження у відповідність з вимогами даного Положення: внести до Автоматизованої системи виконавчих проваджень сканкопії усіх документів (заяви, клопотання, скарги, запити державного виконавця, відповіді на запити, постанови про результати перевірки виконавчого провадження), які є у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду про залишення без розгляду скарги на дії державного виконавця з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 447, 449, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 28 грудня 2020 року про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії виконуючого обов`язки начальника Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чарупи Олександра, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: