Провадження №2/523/7/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Єпутатова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Одеської державної нотаріальної контори, Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі про зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить зняти арешт з майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений: 13.11.2008 року Першою державною нотаріальною конторою, обтяження №8183952 з архівною датою 03.08.2001 року, на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси б/н від 27.06.2001 року. Крім того, №8163824 з архівною датою 08.08.2000 року, на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси б/н від 07.08.2000 року, рішення внесеного в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1562638, 20.08.2012 17:31:31, реєстратор :Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:12895671 від 20.08.2012 17:31:31, ОСОБА_2 , Одеське міське управління юстиції, Одеська обл.

Зазначена квартира належить ОСОБА_3 , спадкоємцем якої є позивач на підставі заповіту №ВТК608151 від 26.09.2013 року.

Майно належало покійній на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.06.2001 року про визнання права власності на Ѕ частини квартири. Ухвалою суду від 31.08.2001 року арешт з квартири знято, однак фактично існує, що порушує права та інтереси позивача.

Прізвище позивача було змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » у зв`язку із шлюбом.

Позивач в судове засідання 26.04.2021 року не з`явилась, заяв та клопотань не надала.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, представник відповідача - Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.56).

Представник третьої особи - Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.55).

Представник третьої особи - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судовому засіданні пояснив, що Положенням про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України не передбачено компетенції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо вирішення питань, що стосуються предмету позову.

Судом встановлено:

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.06.2001 року за ОСОБА_3 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , стягнуто з неї вартість Ѕ частини зазначеної квартири на користь ОСОБА_6 . До виконання рішення накладено арешт на спірну квартиру (а.с.6).

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 31.08.2001 року знято вищезазначений арешт у зв`язку з виконанням рішення суду (а.с.8).

26.09.2013 року ОСОБА_3 склала заповіт щодо всього свого майна та заповіла його ОСОБА_7 (а.с.9).

30.03.2017 року ОСОБА_7 уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.10).

Щодо доказів наявності обтяжень на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.26-28) то суд визначає їх як недопустимі (ч.2 ст.78 ЦПК України), так як зазначена обставина повинна підтверджуватись інформацією відповідно до ч.1, п.5 ч.3, ч.2 ст.12, ч.2 ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Щодо доказів обставин відкриття спадщини та прав позивача як спадкоємця, то суду не надано жодного належного та допустимого доказу зазначених обставин, клопотань про витребування доказів не заявлено.

Отже, обставини що викладені в позовній заяві не підтверджені доказами, а тому позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Крім іншого, щодо позовних вимог до Першої Одеської державної нотаріальної контори:

Суд визнає загальновідомою обставиною, яка не підлягає доказуванню (ч.3 ст.83 ЦПК України), припинення діяльності відповідача - Першої Одеської державної нотаріальної контори згідно наказу Міністерства юстиції України від 28 грудня 2017 року № 4336/5 «Про утворення деяких державних нотаріальних контор» яким також утворено Приморську, Київську, Суворовську, Малиновську державні нотаріальні контори у місті Одеса.

Публічне правонаступництво органів державної влади, інших органів й установ, які наділені владними повноваженнями, є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою здійснення правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати наступне: якщо під час розгляду справи буде встановлено, що орган (установа) наділений владними повноваженнями, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, припинив свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі його правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган (установу), до компетенції якого належить прийняття рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом, наділеним владними повноваженнями.

Вищезазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 27.05.2020 року по справі №522/25954/16-ц.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд встановив, що відповідач Перша Одеська державна нотаріальна контора - припинила свою діяльність, правонаступники відсутні, орган (установа), до компетенції якого належить прийняття рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача - Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі вже залучена до участі у справі позивачем як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а тому в частині позовних вимог до Першої Одеської державної нотаріальної контори позов задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції:

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

За змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі. Вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт.

Отже, Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не є належним відповідачем по справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Першої Одеської державної нотаріальної контори, Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі про зняття арешту.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30.04.2021 року.

Суддя