Справа№ 141/125/20
Провадження№2/141/182/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Климчука С.В.

при секретарі судового засідання Козачишин В.Б.,

сторони в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №141/125/20 за позовом ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на спадкове майно за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Оратівського районного суду Вінницької області 19.02.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на спадкове майно за законом.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , уродженець с. Оратівка Оратівського району Вінницької області, який до дня смерті проживав без реєстрації у АДРЕСА_1 , та котрий заповіту не залишив.

Крім позивача, до спадкоємців першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_2 належить дружина спадкодавця (мачуха позивача) ОСОБА_3 , яка від прийняття спадщини відмовилась, про що надала відповідну заяву. Спадкова справа до майна померлого батька у нотаріуса не заведена.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) площею 2,99 га, розташованої на території Оратівської селищної ради Вінницької області за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 033878, виданим 13.04.2001 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області по СВК «Рожичнянський», що в с. Рожична Оратівського району Вінницької області.

Однак, у правовстановлюючому документі прізвище, ім`я та по батькові батька зазначено як ОСОБА_2 , а в свідоцтвах про народження та про смерть ОСОБА_2 , тому є необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Нотаріально оформити прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 позивач позбавлена можливості, у зв`язку з необхідністю встановлення факту правовстановлюючого документу, тому ОСОБА_1 змушена звернутись до суду та просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , це одна і та сама особа, якій дійсно належить сертифікат на земельну частку (пай) серії РН № 033878, виданий 13.04.2001 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,99 га, яка розташована на території Оратівської селищної ради Вінницької області за межами населеного пункту, та визнати за ОСОБА_1 право на вказану земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,99 га, розташовану на території Оратівської селищної ради Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 033878, виданого 13.04.2001 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22.04.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не з`явилася. Натомість, позивач подала до суду заяву про розгляд справи у судовому засіданні без її участі, яку зареєстровано канцелярією суду 22.03.2021 року за № 868/21-Вх., та згідно якої позовні вимоги уточнила та просить позов задовольнити в частині встановлення факту належності сертифікату і визнання права на земельну частку (пай).

Відповідач Оратівська селищна рада Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 24.03.2021 року до суду надійшла заява Оратівського селищного голови Лошак Г.В. за № 928/21-Вх про розгляд справи без участі представника селищної ради. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

17 квітня 1997 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому. Прізвище дружини після одруження змінено на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 .

Як вбачається зі свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниця Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Як вбачається з довідки № 838 від 04.08.2011 року, виданої житлово-експлуатаційною конторою № 3, ОСОБА_2 був зареєстрований в АДРЕСА_2 , з 25.01.2008 року по 07.07.2010 року.

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 033878, виданому 13.04.2001 року на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 10.04.2001 року № 88 ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВК «Рожичнянський» с. Рожична Оратівського району Вінницької області розміром 2,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № П-52/0-0.31-48/131-19 від 05.03.2019 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 033878 за порядковим № 485 зареєстровано 13.04.2001 року на ОСОБА_2 ; розмір земельної частки (паю) 2,99 га; вартість земельної частки (паю) на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 38212 грн.

.

В довідці № 1-31 від 11.02.2020 року, виданій виконавчим комітетом Оратівської селищної ради Вінницької області, зазначено, що відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) виданого на ім`я ОСОБА_2 Оратівською районною державною адміністрацією 13.04.2001 року, площа земельної частки (паю) становить 2,99 га в умовних кадастрових гектарах, а згідно технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право вланості на земельні ділянки власникам сертифікатів колишнього КСП «Рожичнянське» с. Рожична на території Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, виготовленої ТзОВ «Сплайн-В» та затвердженої Оратівською районною державною адміністрацією відс 28.01.2005 року земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться під № НОМЕР_5 площею 4,7578 га.

Згідно довідки № 1-37 від 17.02.2020 року, виданої об`єднаною Оратівською територіальною громадою Оратівського району Вінницької області, за відомостями Рожичнянського старостинського округу, на ім`я ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Оратівка та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого заповіту не було.

Відповідно до заяви від 01.02.2020 року ОСОБА_3 від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовляється. Справжність підпису ОСОБА_3 засвідчено приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Гибаченко Г.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 102.

При цьому, як вбачається з свідоцтва про шлюб (повторного) серії НОМЕР_6 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 17.04.2007 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 .

Відповідно до інформаційної довідки № 61832272 від 26.09.2010 року інформація про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_2 відсутня.

Згідно листа в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК № 237/01-16 від 02.10.2020 року у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини, ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 р., в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Також згідно з п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Положеннями ст. 5 Земельного кодексу України (1991 року) передбачалося, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

В результаті проведеної процедури паювання земель колективної власності передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проведення їх реєстрації відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Отже, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також свідоцтво про право на спадщину або рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Як встановлено судом та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 033878, виданого 13.04.2001 року на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 10.04.2001 року № 88 ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) розміром 2,99 га.

При цьому, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом на вказане спадкове майно, оскільки інший спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_3 від прийняття спадщини після смерті чоловіка відмовилася. Однак, через розбіжності в написанні по батькові спадкодавця у правовстановлюючому документі на спадкове майно не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується листом в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК № 237/01-16 від 02.10.2020 року.

За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна після померлого ОСОБА_2 , той факт, що спадкодавець за час свого життя отримав право на земельну частку (пай) площею 2,99 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Оратівської селищної ради Вінницької області за межами населеного пункту згідно із сертифікатом серії РН № 033878, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача.

На підставі ст.ст. 16, 346, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 1, 4, 76, 81, 200, 206, 258, 259, 265, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно належав сертифікат на земельну частку (пай) серії РН № 033878, виданий 13.04.2001 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,99 га, яка розташована на території Оратівської селищної ради Вінницької області за межами населеного пункту.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,99 га, розташовану на території Оратівської селищної ради Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 033878, виданого 13.04.2001 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити без відшкодування.

Копію рішення направити сторонам у справі згідно ч.5 ст.272 ЦПК України.

Повний текст рішення суду оформлено та виготовлено 30.04.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Оратівська селищна рада Вінницької області (; вул. Паркова, 14, смт. Оратів Вінницької області, 22600).

Суддя С.В. Климчук