Справа № 454/4184/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

представника позивача адвоката Полохайло І.В.,

представників відповідача Павловської Я.П., Сенюк С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватної агрофірми «Селекціонер», за участю третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про розірвання договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з даним позовом та просить визнати недійсними договір оренди земельної ділянки площею 2,6529га, укладений 02.01.2011р. між нею та ПАФ «Селекціонер» в особі директора Шевчук З.Р.

Свої вимоги мотивує наступним.

Зазначена земельна ділянка належить їй на праві власності.

Відповідно до умов договору, вона передала дану земельну ділянку в оренду відповідачу та орендна плата за користування такою становить 500кг зерна.

10.09.2015р. вона звернулася до орендаря в особі директора Шевчук З.Р. з письмовою заявою про розірвання договору оренди та передачу земельної ділянки у власне користування, яка була задоволена.

Протягом 2016-2020 років вона самостійно користувалася вказаною земельною ділянкою, відповідач не сплачував їй орендної плати та вона самостійно сплачувала земельний податок.

В листопаді 2020 року вона вирішила укласти договір оренди земельної ділянки з приватним підприємцем, однак державним реєстратором встановлено, що в Управлінні Держкомзему у Сокальському районі існує запис від 25.11.2011р. про реєстрацію договору оренди землі між нею та відповідачем, а тому вказаний договір не розірваний та продовжує діяти.

Також, реєстратором роз`яснено, що зазначене є формальною підставою для ПАФ «Селекціонер» надалі користуватися земельною ділянкою, оскільки в разі припинення договору необхідно звернутися до державного реєстратора для припинення оренди.

Вона неодноразово зверталася до ПАФ «Селекціонер» в особі Шевчук З.Р. з проханням звернутися до державного реєстратора та надати необхідні документи для підтвердження розірвання договору оренди, однак такі були проігноровані.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представники відповідача позову не визнали.

Також, відповідачем подано відзив, у якому зазначено, що ПАФ «Селекціонер» в повному обсязі дотримані зобов`язання за договором.

Договором обумовлено, що орендна плата за користування земельною ділянкою в розмірі 500кг зерна повинна бути внесена до 30 грудня, а тому підставою розірвання договору не може бути систематична несплата орендної плати.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

З державного акта від 09.12.2004р.р., позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 2,6529га кадастровий номер::05:000:0079, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Скоморохівської сільської ради Сокальського району Львівської області.

З договору оренди від 02.01.2011р. встановлено, що позивач ОСОБА_1 передала, а ПАФ «Селекціонер» прийняла в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва та використання її у своїй господарській діяльності строком на 15 років. Даний договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему в Сокальському районі 25.11.2011р.

Відповідно до заяви від 10.09.2015р., позивачка ОСОБА_1 просила розірвати договір оренди земельної ділянки площею 2,6529га. Також, на даній заяві міститься напис «Задовільнити», дата « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та підпис.

З довідки №524 від 23.11.2020р. встановлено, що позивачка ОСОБА_1 сплачувала земельний податок за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік та 2020 рік за земельні паї, які перебувають у її власному користуванні.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо договору оренди земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 05.04.2015 р.) договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 14 вказаного Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч.1 ст. 16 вказаного Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до статті 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями статей 24, 25 ЗУ «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Разом з тим за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що позивачка не отримувала орендної плати від ПАФ «Селекціонер» та в період 2016-2020 років самостійно сплачувала земельний податок.

Доказів внесення ПАФ «Селекціонер» орендної плати та коштів на сплату земельного податку починаючи з дати укладення оспорюваного договору по даний час, а також користування земельною ділянкою, суду не надано.

Більше того, представником відповідача визнаються ті обставини, що орендна плата та земельний податок агрофірмою не сплачувався.

Представник відповідача заявив про те, що заява про розірвання договору, яка погоджена керівником ПАФ «Селекціонер» є недопустимим доказом, однак жодних доводів на обґрунтування цього суду не надав.

Тому, в поєднанні з іншими доказами по справі, суд визнає дану заяву, як таку, що доводить обставини, зазначені стороною позивача, оскільки після її подання позивачкою, земельна ділянка відповідачем не використовувалася та про використання такої самостійно позивачкою сторона відповідача довідалася лише в судовому засідання під час розгляду даної справи.

Що стосується покликання відповідача на ту обставину, що позивачка самовільно зайняла та використовує земельну ділянку не відповідають дійсним обставинам, оскільки остання звернулася до товариства із заявою про розірвання договору внаслідок несплати їй орендної плати, керівником агрофірми погоджено розірвання договору, однак не вчинено жодних дій для подальшої реєстрації припинення оренди.

Також, представником відповідача зазначено, що в договорі сторони погодили розмір орендної плати та внесення такої плати до «30 грудня» та на його думку дана плата є одноразовою, що свідчить про відсутність підстав застосування до даних правовідносин положень ст.141 ЗК України щодо систематичної несплати орендної плати.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до ст.3 ЦК України, засадами цивільного законодавства, поряд з іншими, є справедливість, добросовісність та розумність.

Принцип добросовісності є одним із засобів обмеження принципу свободи договору, способом утримання сторін від зловживання своїми правами при виконанні договору.

Зміст принципу справедливості, добросовісності та розумності загалом полягає в тому, що тексти законів, угод та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту.

Тому, наявність в договорі лише числа та місяця та одночасна відсутність зазначення «року» в строку внесення орендної плати, на думку суду хибно трактується позивачем як його обов`язок здійснити разову виплату орендної плати орендодавцю, оскільки такі умови не відповідають вищенаведеним принципам цивільного законодавства.

Зазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем умов договору оренди та є підставою розірвання такого.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки площею 2,6529га кадастровий №:05:000:0079, укладений 02.01.2011р. між ОСОБА_1 та Приватною агрофірмою «Селекціонер» в особі директора Шевчук З.Р., зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Сокальському районі 25.11.2011р.

Стягнути з Приватної агрофірми «Селекціонер» на користь ОСОБА_1 847 (вісімсот сорок сім)грн. 80коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: с.Перетоки, Червоноградський район, Львівська область.

Відповідач: Приватна агрофірма «Селекціонер», , місцезнаходження: с.Перетоки, Червоноградський район, Львівська область.

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, , місцезнаходження: вул.Чорновола,4, м.Львів.

Повне судове рішення складено 29.04.2021р.

Головуючий: М. Я. Адамович