Справа № 522/1080/21
Провадження № 2/522/4954/21
УХВАЛА

29 квітня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Нестерової О. В.

представника відповідачів: Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради Грабовського В. О.

представника Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Кузнецової Т. А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду питання щодо прийняття до провадження позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Юридичного департаменту Одеської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, скасування рішення про державну реєстрацію та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 522/1080/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Юридичного департаменту Одеської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, скасування рішення про державну реєстрацію та витребування майна з чужого незаконного володіння.

29 квітня 2021 року від ОСОБА_2 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до суду надійшла позовна заява про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Суд, дослідивши подану заяву, зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 195 ЦПК України положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Частинам 1, 2 статті 194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві ОСОБА_2 просить відстрочити йому сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, посилаючись на те, що предметом позову є захист житлових прав, адже спір стосується допоміжного приміщення, завдяки якому здійснюється забезпечення нормального існування його квартири, а у разі загального розрахунку суми судового збору, що буде перевищувати одинадцять тисяч гривень, указана сума буде значним матеріальним тягарем, враховуючи те, що спір стосується об`єкта спільної сумісної власності.

Вирішуючи зазначене клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України та ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати за таких умов: якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або якщо позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, законом передбачено перелік умов, за наявності яких суд вправі відстрочити позивачу (фізичній особі) сплату судового збору.

Тому, саме лише посилання ОСОБА_2 на те, що предметом позову є захист житлових прав без урахування його майнового стану не є достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору у розумінні статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; § 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Отже, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звертаючись до суду з заявою про відстрочення сплати судового збору, ОСОБА_2 посилається на те, що сплата судового збору для нього є значним матеріальним тягарем. проте не надає жодних доказів на підтвердження свого майнового стану.

Саме лише посилання заявника на скрутне матеріальне становище без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, а вимога сплати судового збору, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, не може вважатися перешкодою у доступі до правосуддя, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору ОСОБА_2 слід відмовити.

Згідно зч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 цього Закону ставка судового зборуза подання до судупозовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року встановлено у розмірі 2 270 гривень.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону).

Зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_2 заявлено дві позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, які є немайновими та вимоги про припинення права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, які у розумінні п. 2, 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України є майновими вимогами.

У п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 роз`яснено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Оскільки у позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що оцінити вартість спірного приміщення є неможливим, тому, з урахуванням предмету та підстав позову, суд встановлює максимальну суму судового збору, що встановлена законом за подання позову майнового характеру фізичною особою, а саме у розмірі 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 11 350 грн з можливістю повернення суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Крім того, сплаті позивачем за двома вимогами немайнового характеру підлягає судовий збір у сумі 1 816 грн (2 270 грн х 0,4 х 2).

З огляду на наведене, позивачеві слід сплатити судовий збір в сумі 13 166 гривні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява є такою, що подана без додержання вимог, встановлених статтями 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позовну заяву ОСОБА_2 слід залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків поданої позовної заяви, а саме для надання суду доказу на підтвердження сплати судового збору у визначеному законом розмірі або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Реквізити суду на оплату судового збору :

Отримувач коштівГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37607526
Банк отримувачаКазначейство України (ел. адм. подат.)
Код банку отримувача (МФО)899998
Рахунок отримувачаUA0015758
Код класифікації доходів бюджету22030101

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 194, 195, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, припинення права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без руху.

Надати ОСОБА_2 десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої позовної заяви.

У разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Ю. Федчишена