Справа № 279/3286/19 Номер рядка звіту 29
Провадження № 2/279/5/21
У Х В А Л А
"28" квітня 2021 р.
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Давиденко О.В., розглянувши в м.Коростень позовну заяву ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу житлового будинку та скасування державної реєстрації,
В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.
Позивач у справі ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , приваним нотаріусом Івчуком С.С. заведена спадкова справа № 169/2019 року за заявою її дочки ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 20.01.2021 року залучено до участі у справі правонаступника первісного позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
В судові засідання 05.03.2021, 09.04.2021 та 28.04.2021 року позивач ОСОБА_2 до суду не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судового виклику за місцем проживання (реєстрації) та розміщенням оголошення на сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомила. З будь-якими клопотаннями, зокрема про відкладення розгляду справи, в зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин, до суду не зверталась.
Відповідач ОСОБА_3 вважає необхідним залишити позов без розгляду про, що вказав письмово, оскільки позивач жодного разу в судове засідання не з`явилась.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиннням нею процесуальних дій.
В силу ч.3 ст.131 ЦПК України, суд визнає, що позивач не з`явився до суду повторно без поважних причин.
Згідно із ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Як зазначено в ст.10 цього Кодексу, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.
Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Між тим, статтями 223,257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.
Так, згідно із ч.5 ст.223 п.3 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.
Тобто, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).
За вище вказаних обставин, зважаючи на розумні строки розгляду справи, суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, яким не надано будь яких заяв про розгляд справи без його участі.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 223,257,260,353,354 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу житлового будинку та скасування державної реєстрації - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк, який обчислюється з дня проголошення ухвали.
Суддя: Невмержицька О.А.