Справа № 505/883/21
Провадження № 2-о/505/94/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2021 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г.В.,

при секретарі Шевчук С.В.,

за участю заявника ОСОБА_1

у відсутності заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, якою просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця перебування, навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Свою заяву обґрунтовує тим, що з 01 червня 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу у них є спільна дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Фактично разом однією сім`єю вони з ОСОБА_2 проживали з травня 2011 року в спільному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який придбаний у період цивільного шлюбу восени 2011 року.

Більше року їх сімейне життя не ладиться і постійно погіршується, Починаючи з липня 2020 року шлюбні відносини фактично припинено. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_2 почала бути занадто агресивною, він почав систематично зловживати спиртними напоями, та погрожувати їй та її рідним фізичною розправою, а також відібранням їх спільного будинку поза межами цивільного законодавства, також постійно погрожує знищити будинок, щоб вона та донька залишилися без домівки.

Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, вона була змушена звернутися до Котовського міськрайсуду Одеської області з позовною заявою про розірвання шлюбу, розгляд якої досі триває.

ОСОБА_2 не приймає участі в утриманні їх спільної дитини, що змусило її звернутися до Котовського міськрайсуду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з останнього на утримання спільної доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді ј частини з усіх видів його доходів. 03.07.2019 Котовським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки,, на даний час судовий наказ знаходиться на примусовому виконанні в Подільському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Заявник зазначила, що під час спільного проживання з ОСОБА_2 , останній постійно висловлювався нецензурною лайкою на її адресу та адресу їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , яку постійно доводить до істерики та нервового напруження, що негативно впливає на її шкільне навчання та здоров`я, а також негативно впливає на її здоров`я, оскільки вона є інвалідом 3 групи пожиттєво, після перенесення тяжкої операції в 2015 році, за станом здоров`я їй категорично заборонено нервувати, необхідно періодично проходити курс лікування у лікаря-ендокринолога.

Також, ОСОБА_2 намагався її побити на очах у доньки, постійно нищить майно в будинку, яке вона періодично вимушена купувати за власний кошт або в кредит, щоб підтримувати належний стан будинку, також він розбив її мобільний телефон, з якого вона намагалася викликати поліцію, що зафіксовано в відповідному зверненні до поліції, постійно погрожує знищенням їх спільного будинку, систематично виганяє її та доньку зі спільного їхнього будинку в нічний час доби та зимній період, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію, що фіксували вказані обставини, та боячись за своє та доньки життя, вимушена була серед ночі залишати будинок та ночувати у рідних або знайомих.

Постійні скандали, образи, зловживання алкогольними напоями, та погрози з боку ОСОБА_2 стали підставою розриву їх відносин, втім він все рівно не залишає її у спокої, весь час переслідує, не дає спокійно жити ані їй, ані їх спільній доньці.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 є власником двох будинків за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 , де він останнім часом проживає, ОСОБА_2 постійно приходить до них з донькою в спільний їх будинок, який придбаний у цивільному з ним шлюбі, який є єдиним у неї та доньки місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де систематично в стані алкогольного сп`яніння спричиняє скандали, та виганяє їх з будинку, погрожує їй фізичною розправою та спричиненням тілесних ушкоджень, а також погрожує особисто їй, що прийде на роботу та вчинить скандал, та обіцяє постійно писати необгрунтовані та надумані скарги, щоб її звільнили з роботи, хоча останній офіційно ніде не працює тривалий час та добровільно не приймає участі в вихованні доньки. ОСОБА_2 постійно дзвонить їй на мобільний телефон та висказує погрози на її адресу щодо спричинення їй тілесних ушкоджень, що викликає у неї страх за своє та доньки життя та здоров`я, також він в телефонній розмові постійно погрожує знищенням їх будинку, щоб вона залишилася на вулиці, тому що іншого житла у неї та доньки не має, на відміну від ОСОБА_2 , у якого є у власності ще інших два будинки, де він може самостійно мешкати та не вчиняти по відношенню до неї домашнє насильство.

Вона неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2019 року, але це не вплинуло на поведінку ОСОБА_2 , та останній не змінив своєї поведінки, в результаті чого неодноразово притягався до адміністративної відповідальност за ст. 173-2 КУпАП, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї з боку останнього.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала свою заяву просила суд її задовольнити. Пояснення навела аналогічні змісту поданої заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Вислухавши пояснення заявниці та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі, який був укладений 01.06.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актова запис №115, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25.11.2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії позовної заяви від 29.07.2020 року, ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно копії судового наказу від 03.07.2019 року з боржника ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь стягувача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20 червня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно ЄО №8632 від 26.09.2019 року, 26.09.2019 року о 10 год. 09 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_1 про те, що 26.09.2019 року за адресою АДРЕСА_2 чоловік погрожує, що спалить будинок та всі речі. В ході проведеної перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 25.08.2019 року біля 21 год. 30 хв. скоїв домашнє насилля відносно своєї дружини ОСОБА_1 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою на адресу заявниці. Складено протокол за ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Згідно ЄО №8629 від 26.09.2019 року, 26.09.2019 року о 08 год. 44 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_1 про те, що 26.09.2019 року о 08 год. 43 хв. за адресою вул.Механіхзаторів 10 м.Подільськ Одеської області чоловік вигнав з хати, поводився агресивно намагався вдарити. Відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії 347073 за ст.. 173-2 ч.1 КУпАП.

Згідно рапорту помічника чергового Подільського ВП ГУНП в Одеській області Спинул С.В. повідомлено, що 01.02.2021 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №945 від 01.02.2021 року як домашнє насильство. В результаті опрацьованої інформації встановлено, що01.02.2021 року біля 18 год. 30 хвилин ОСОБА_2 повернувся до свого домоволодіння по АДРЕСА_2 , де йому не відчинила хвіртку його дружина ОСОБА_1 останній факт обурив ОСОБА_2 що і послугувало сварці. Під час сварки ОСОБА_2 висловлювався на адресу дружини нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, тому відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 508301 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП також винесено останньому терміновий заборонний припис АА 068959.

Згідно рапорту помічника чергового Подільського ВП ГУНП в Одеській області Ситого М.В. повідомлено, що 31.01.2021 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №915 від 31.01.2021 року як домашнє насильство. В результаті опрацьованої інформації встановлено, що 31.01.2021 року біля 16 год. 01 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102, від ОСОБА_1 про те, що її чоловік ОСОБА_2 вчинив з нею сварку. Відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 148902 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ЄО №11978 від 18.12.2020 року, 18.12.2020 року близько 20 год. 00 хв., вона перебувала за адресою свого місця проживання АДРЕСА_2 разом з сестрою та дочкою, після чого приїхав її колишній чоловік ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння почав погрожувати їй фізичною розправою, голосно кричати, висловлюватися нецензурною лайкою.

Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», №68177, «Enea v. Italy», №55182, «Idalov v. Russia», №91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» №92237, «Козинець проти України», №52, «Лабіта проти Італії», №120, «Чембер проти Росії», №49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», №145.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 та п. 1 ч. 1 ст.26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Зокрема 06.02.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своєму рішенні в справі № 753/8626/19 зазначив «Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.»

Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Із вказаних доказів вбачається, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи тривають по сьогоднішній день та на постійні основі, дії ОСОБА_2 мають ознаки психологічного (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами, залякування, тощо) тиску, є такими, що порушують психологічну недоторканість заявниці.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник ОСОБА_2 систематично вчиняє психологічне насильство відносно ОСОБА_1 , наявні обґрунтовані ризики вчинення ним насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 3 місяці, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця перебування, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Суд вважає, що в покладенні інших тимчасових обмежень прав та покладення обов`язків на ОСОБА_2 відмовити, оскільки будинок по АДРЕСА_2 є спільною власністю подружжя, а тому покладання обмежень щодо заборони перебувати за вказаною адресою та заборони наближатися на відстань менше 50 м. до вказаної адреси буде порушувати права ОСОБА_2 як власника.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 81, 89,263,265, 293, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк 3 (три) місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 м до місця перебування, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В покладенні інших тимчасових обмежень прав та покладення обов`язків на ОСОБА_2 відмовити.

Допустити рішення суду до негайного виконання. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Подільське районне управління поліції ГУ НП в Одеській області, для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Котовський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 01.04.2021 року.