Справа № 148/32/17
Провадження №2/148/111/21
У Х В А Л А
27 квітня 2021 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном, вселення до житлового будинку,
В провадженні суду знаходиться вищевказана справа.
11.09.2017, розгляд даної цивільної справи був зупинений до набрання законної сили рішенням в цивільній справі № 148/680/17.
22.09.2020, розгляд справи поновлено.
Після поновлення провадження в справі, розгляд справи призначався до слухання неодноразово, зокрема, на 26.11.2020, 25.01.2021, 15.032021, 12.01.2021 та 22.04.2020, однак позивач та його представник будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.132, 140, 153, 163), телефонограма (а.с.141, 149, 160), з невідомих суду причин в судові засідання не з`явилась і не повідомили суд про причини своєї неявки, а також не подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Відповідач та її представник в судові засідання не з`явився, на адресу суду подана заява від представника про розгляд справи у його та відповідача відсутність, а також залишення позову без розгляду в зв`язку з неявкою в судові засідання позивача та його представника.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи наведене, беручи до уваги, що справу розглянути у відсутність позивача та його представника неможливо, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без розгляду, виходячи з наступного.
Згідно ч.3 ст.2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на наведене та той факт, що позивач та його представник не повідомили суд про причини своєї неявки, в силу ч.3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач та її представник повторно не з`явились до суду без поважних причин, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання завчасно.
Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
При цьому суд зауважує, що причини повторної неявки позивача та його представника до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч.2 ст.210 ЦПК України) направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами і правами інших осіб, а учасники справи при цьому в судове засідання не з`являються і не використовують передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
При цьому, діюче цивільне процесуальне законодавство не пов`язує обов`язок суду залишити заяву без розгляду з поважністю повторної неявки позивача в судове засідання, яке в даному випадку до уваги не береться.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Окрім цього, практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
ВС роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.
Таким чином, неявка в судові засідання позивача та його представника, які вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення ними своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду позову, що в свою чергу призвело до затягування розгляду справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті виниклого спору.
Також судом враховано, що позивачем подавались заяви про розгляд справи у його відсутність, але за участю представника. Крім того, позивачем було подано заяву про залишення позову без розгляду (а.с. 60) та в подальшому подано заяву, в якій зазначено, що позивач просить не розглядати попередню заяву про залишення позову без розгляду (а.с. 65).
Таким чином. Суд зазначає, що неявка позивача та/або його представника, при наявності заяви позивача про розгляд справи у його відсутність, але за участю представника, перешкоджає подальшому розгляду справи.
Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивач, а також його представник, будучи належним чином повідомленими про час, день і місце судових засідань повторно не з`явились до суду, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали, а подана позивачем заява перешкоджає подальшому розгляду справи, враховуючи розумність строків розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника у судове засідання.
Залишення позовної заяви без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
На підставі викладеного, керуючись ч.5 ст. 223, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном, вселення до житлового будинку залишити без розгляду.
Копію ухвали до відома надіслати учасникам справи.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя