Справа № 521/3345/21
Номер провадження №2-з/521/100/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д.Я. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Смирнова А.І. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, звільнення від заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2021 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, яка була мотивована тим, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за його позовом, щодо звільнення від сплати аліментів, звільнення від заборгованості по аліментах. Зазначивши при цьому, що у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеси) на підставі виконавчого листа, що був виданий Малиновським районним судом м. Одеси по справі № 521/16674/18 перебуває виконавче провадження : ВП ;59449348 про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 в сумі 1600 грн щомісячно починаючи з 03.10.2018 року до досягнення повноліття. По ВП №59449348 внесені відомості до ЄРБ у зв`язку із наявною заборгованістю за період з 03.10.2019 ро 01.05.2020 року у розмірі 7200грн Заявник вважає нарахування заборгованості по сплаті аліментів помилковою, зазначаючи, що відповідач ОСОБА_3 не бере участь у вихованні дитини, ОСОБА_5 , 2006 р.н. перебуває на утриманні заявника, постійно проживає з ним, що підтверджується актами обстеження умов проживання, декларацією сімейного лікаря, викладачів та вчителів у навчальних закладах.

Щомісячним постійним стягненням з нього аліментів на користь відповідача порушуються його права та права його доньки. Вказував що у разі задоволення позову по даній справі відбудеться стягнення аліментів на помилково нараховану заборгованість по сплаті аліментів за попередній період часу, коли донька фактично проживає з позивачем. Необхідність задоволення такої заяви про забезпечення позову обґрунтовується тим що, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів Позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Позивач зазначає, що до моменту ухвалення рішення в даній справі про припинення стягнення аліментів, які стягуються з Позивача на користь Відповідача, державний виконавець має реальну можливість здійснити примусове стягнення з Позивача на користь Відповідача аліментів, що повністю суперечить самій меті пред`явлення позову у даній справі - припинити стягнення таких аліментів.

Вказує, що наявні реальні підстави вважати, що примусове стягнення з нього аліментів на користь відповідача унеможливлює ефективний захист його майнових інтересів, тому забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з нього на користь відповідачки аліментів у виконавчому провадження ВП №59449348 убезпечить його від безпідставного та незаконного стягнення з нього аліментів, цільовою спрямованістю чого і є задоволення позовних вимог та забезпечення позову судом у даній справі.

Тому позивач просить суд у порядку забезпечення позову встановити обов`язок старшому державному виконавцю Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Микитась Я.Р. вчинити певні дії, а саме: зупинити стягнення аліментів на підставі виконавчого листа, що був виданий у справі №521/16674/18, у виконавчому провадженні №59449348, що оскаржуються на час розгляду справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Питання забезпечення позову врегульовані ст. ст. 149-150 ЦПК України, які містять положення щодо підстав, способів і порядку вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, згідно з ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи N 6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом положень п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Звертаючись до суду, позивач просить вжити заходів забезпечення позову у спосіб, визначений п. 3 ч.. 1 ст. 150 та п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, мотивуючи свою позицію тим, що зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, є заходом забезпечення позову, спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову про припинення сплати аліментів.

Разом з тим, пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для застосування такого заходу забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, при цьому виконавчий документ має бути оскаржений боржником у судовому порядку. Це прямо вказує на необхідність оскарження такого виконавчого документу в судовому порядку.

Проте судове рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на підставі якого Малиновським районним судом м. Одеси виданий виконавчий лист, не оскаржується позивачем, при цьому платник аліментів звернулася до суду з самостійним позовом, в якому просить припинити сплату аліментів з 17 жовтня 2019 року.

Тобто, предметом позову є вимоги про припинення стягнення аліментів та звільнення від заборгованості за сплати аліментів за виконавчим листом № по справі № 521/16674/18, а не оскарження виконавчого документа, на підставі якого проводиться стягнення аліментів з позивача. Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.08.2020 у справі № 950/2492/19 (провадження № 61-11673ск20).

За таких обставин правові підстави для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на підставі виконавчого листа, виданого судом, відсутні. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд в ухвалі від 23.03.2020 року у справі N 757/34365/19-ц (провадження N 61-2863ск20).

Крім того, виходячи з положень частини 10 статті 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

В той час, обраний позивачем спосіб забезпечення позову є тотожним заявленим позовним вимогам, тому суд, задовольняючи таку заяву, по суті вирішує спір, що є неприпустимим.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 151,152, 153, 260, 261,268,353,354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Смирнова А.І. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, звільнення від заборгованості по аліментах- відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: Д.Я. Роїк