Справа № 303/1967/21
2/303/946/21
Номер рядка статистичного звіту 45

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у спрощеному провадженні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю, а саме групою нежитлових приміщень ( магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), площею 113,4 кв.м., до складу яких входять магазин, під літерою А, загальною площею 107,1 кв.м., котельня, літера Б, загальною площею 6,3 кв.м та тамбуром, літера А, загального користування загальною площею 1,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом повного звільнення вказаних приміщень від речей та обладнання, встановленого ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вона являється власником групи нежитлових приміщень ( магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), загальною площею 113,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких входять магазин, під літерою А, загальною площею 107,1 кв.м., котельня, літера Б, загальною площею 6,3 кв.м та тамбуром, літера А, загального користування загальною площею 1,4 кв.м. Указує, що раніше був один магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 227,50 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на відповідача. Після розірвання шлюбу рішенням Апеляційного суду Закарпатської області 06 лютого 2015 року був здійснений поділ спільного майна подружжя, а саме визнано право власності на 1/2 частину цілісного майнового комплексу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , який складається з магазину під літ. А загальною площею 180, 80 кв.м., котельні під літ.Б, вбиральні під літ.Б. споруди №1-2; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,039 га для обслуговування продовольчого магазину, що знаходиться в АДРЕСА_2 ;1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_2 , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Також виділено та визнано за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину цілісного майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , який складається з магазину під літерою А, загальною площею 180,80 кв.м., котельні під літерою Б вбиральні під літерою В, споруди № 1-2; 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 039 га для обслуговування продовольчого магазину, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 на, яка розташована в АДРЕСА_2 , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Після чого вона звернулась до міського голови про реальний поділ майна з присвоєнням нової поштової адреси. Відповідно до рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 35 від 23.02.2016 року на підставі висновку про технічну можливість розподілу спільного майна, було здійснено реальний поділ часток та присвоєно нову поштову адресу. Після чого, 21.01.2020 року вона звернулась до відповідача з претензією про виплату їй суми боргу за користування її частиною магазину, а також надала примірник договору оренди нежитлового приміщення. Однак, відповідач надіслав відповідь, в якій зазначив, що визнає факт використання ним належної їй частини та не заперечує, що запропонована нею сума оренди є незначною, однак такий не погоджується на зазначені умови без будь-яких пояснень причин відмови. Згодом 09 квітня 2020 року вона знову звернулась до відповідача з претензією усунути їй перешкоди в користуванні її власністю шляхом звільнення належної їй частки. Однак, відповідач надіслав відповідь на претензію, з якої вбачається, що так як не має поділу часток в натурі він не буде нічого звільняти, натомість запропонував звернутись до нотаріуса для складення договору виділу часток в натурі, але через поширення інфекційного захворювання ОСОБА_3 , він не має наміру нікуди ходити. Відтак її неодноразові спроби врегулювати даний спір виявились безрезультатними. На сьогоднішній день відповідач здійснює торгівлю в спірному майні та не має наміру звільняти її частку. Після реєстрації своєї частки вона звернулась до відповідача з пропозицією укладення договору оренди на належну їй торгову площу або звільнення її з метою власного використання. Однак, відповідач повідомив, що не пристане ні на одну з пропозицій та надалі буде здійснювати торгівлю. Враховуючи вищенаведене, просить усунути їй перешкоди у користуванні приватною власністю, а саме групою нежитлових приміщень (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), площею 113,4 кв.м., до складу яких входять магазин під літерою А, загальною площею 107,1 кв.м., котельня, літера Б, загальною площею 6,3 кв.м та тамбуром, літера А, загального користування загальною площею 1,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом повного звільнення вказаних приміщень від речей та обладнання, встановлених ОСОБА_2 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 05.04.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 06 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя був здійснений поділ спільного майна подружжя, а саме виділено та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину цілісного майнового комплексу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , який складається з магазину під літ. А загальною площею 180, 80 кв.м., котельні під літ.Б, вбиральні під літ.В, споруди №1-2; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,039 га для обслуговування продовольчого магазину, що знаходиться в АДРЕСА_2 ; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 на, яка розташована в АДРЕСА_2 , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Також виділено та визнано за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину цілісного майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , який складається з магазину під літерою А, загальною площею 180,80 кв.м., котельні під літерою Б вбиральні під літерою В, споруди № 1-2; 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 039 га для обслуговування продовольчого магазину, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, яка розташована в АДРЕСА_2 , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства (а.с. 7-10)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на групу нежитлових приміщень (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), загальною площею 113,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , до складу яких входять магазин під літерою А, загальною площею 107,1 кв.м., котельня літера Б, загальною площею 6,3 кв.м та тамбуром, літера А, загального користування загальною площею 1,4 кв.м. ( а.с. 6).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 35 від 23.02.2016 року на підставі висновку про технічну можливість розподілу спільного майна було здійснено реальний поділ часток та присвоєно нову поштову адресу (а.с. 12).

Згідно із довідкою, виданою КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» від 18.08.2020 року № 281, майновий комплекс магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності згідно наданих документів, а саме по 1/2 частці за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 1/2 частк., та на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 35 від 23.02.2016 року проведено розподіл та присвоєно поштову адресу вбудованим приміщенням, що належать ОСОБА_1 ( а.с. 11).

В подальшому, 21.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з претензією про виплату їй суми боргу за користування її частиною магазину в сумі 40 950,00 гривень, а також надала примірник договору оренди нежитлового приміщення для його підписання відповідачем (а.с. 17-18).

З відповіді ОСОБА_2 від 24.01.2020 року вбачається, що останній визнає факт використання ним належної позивачу майна та не заперечує, що запропонована ОСОБА_1 сума оренди є незначною. Крім того, запропонував свій варіант договору оренди. (а.с. 19-20).

В подальшому, 09 квітня 2020 року ОСОБА_1 знову звернулась до відповідача з претензією усунути їй перешкоди в користуванні її власністю шляхом звільнення належної їй частки спірного майна ( а.с. 23).

Звертаючись до суду з указаним позовом ОСОБА_1 указувала на те, що відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняв її частину приміщення та на свій розсуд користується належною їй частиною спірного майна, чим порушує її права, позбавляє можливості на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до змісту частини четвертої цієї статті якщо порядок володіння та користування спільним майном відповідно до часток співвласників у праві спільної часткової власності визначений рішенням суду, він є обов`язковим і для особи, яка згодом придбає частку у праві спільної часткової власності на це майно.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК України).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками.

Таким чином реалізуючи свої право власності, співвласник майна має право вимагати усунення перешкод шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення. У зв`язку із цим порушене право позивача підлягає захисту в обраний нею спосіб.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 455/322/16-ц та Верховним Судом у складі Другої судової палати КЦС постанова від 15.08.2018 справа № 545/3728/16-ц.

Таким чином враховуючи, що позивач є співвласником спірного нежитлового приміщення, однак не має можливості користуватися цим майном, оскільки відповідач чинить їй перешкоди оскільки самовільно користується вказаним майном. Тому порушене право позивача, яке підлягає захисту шляхом усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщення, і такий спосіб захисту, з урахуванням правовідносин, які виникли між сторонами є ефективним.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України,ст.ст. 316, 318, 358, 386 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141, 247, 274-279, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, -

УХ В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю задоволити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні приватною власністю, а саме групою нежитлових приміщень (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), площею 113,4 кв.м., до складу яких входять магазин, під літерою А, загальною площею 107,1 кв.м., котельня, літера Б, загальною площею 6,3 кв.м та тамбуром, літера А, загального користування загальною площею 1,4 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом повного звільнення вказаних приміщень від речей та обладнання, встановлених ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2021 року.

Головуюча О.В.Гутій