Справа № 712/2316/21
Провадження № 2/712/1477/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Романенко В.А.
за участю секретаря Назаренко М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування м. Черкаси в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач Орган опіки та піклування м. Черкаси в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В 2005 році батьки фактично припинили спільне проживання, і громадянин ОСОБА_2 повернувся на проживання в с. Кривець Манківського району Черкаської області, де мешкає на даний час.
З того часу громадянин ОСОБА_2 з донькою не зустрічається та не спілкується, не цікавиться життя, здоров`ям, духовним та моральним розвитком дитини, не утримує доньку матеріально.
До січня 2020 року всі питання по вихованню та утриманню неповнолітньої ОСОБА_1 вирішувала її мати ОСОБА_3 . З січня 2020 року, у зв`язку із хворобою матері, всі питання щодо неповнолітньої вирішувала ОСОБА_4 .
Будучи тяжкохворою, громадянка ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою щодо розірвання шлюбу. 26.11.2020 рішенням Манківського районного суду Черкаської області шлюб між батьками дитини розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_2 мати дитини ОСОБА_3 померла.
Знаючи про смерть матері дитини, громадянин ОСОБА_2 не виявив бажання забрати доньку на виховання в свою родину. Натомість 22.01.2021 написав заяву про те, що погоджується на позбавлення його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_1 , та просить справу розглядати у його відсутність. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Манківського державного нотаріального округу Шевченко Н.Г.
Просять позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно безробітного, що мешкає за адресою с. Кривець, Манківського району Черкаської області, аліменти в розмірі ј усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь неповнолітньої ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття. Неповнолітню ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений наріжним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.
22.01.2021 відповідач ОСОБА_2 написав заяву про те, що погоджується на позбавлення його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_1 , та просить справу розглядати у його відсутність. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Манківського державного нотаріального округу Шевченко Н.Г.
Відзив на позов від відповідача і заяви з процесуальних питань у межах справи до суду не надходили.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).
Судом встановлено, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В 2005 році батьки фактично припинили спільне проживання, і громадянин ОСОБА_2 повернувся на проживання в с. Кривець Манківського району Черкаської області, де мешкає на даний час.
З того часу громадянин ОСОБА_2 з донькою не зустрічається та не спілкується, не цікавиться життя, здоров`ям, духовним та моральним розвитком дитини, не утримує доньку матеріально.
До січня 2020 року всі питання по вихованню та утриманню неповнолітньої ОСОБА_1 вирішувала її мати ОСОБА_3 . З січня 2020 року, у зв`язку із хворобою матері, всі питання щодо неповнолітньої вирішувала ОСОБА_4 .
Будучи тяжкохворою, громадянка ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою щодо розірвання шлюбу. 26.11.2020 рішенням Манківського районного суду Черкаської області шлюб між батьками дитини розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_2 мати дитини ОСОБА_3 померла.
Знаючи про смерть матері дитини, громадянин ОСОБА_2 не виявив бажання забрати доньку на виховання в свою родину. Натомість 22.01.2021 написав заяву про те, що погоджується на позбавлення його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_1 , та просить справу розглядати у його відсутність. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Манківського державного нотаріального округу Шевченко Н.Г.
Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»).
При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»).
Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Можливість такого втручання передбачена національним законом. Зокрема, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідачів здійснюється з метою захисту прав і свобод неповнолітньої дитини, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання.
Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, байдужий до дитини, не бере участі в утриманні неповнолітньої, не спілкується з нею, не цікавиться здоров`ям дитини, морально та матеріально не підтримує дитину, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, тому суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення за встановлених обставин, виходячи з найкращих інтересів дитини, оскільки таким інтересам відповідає зростання у стабільному та безпечному середовищі.
Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню ОСОБА_1 до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на зазначене, так як відповідач ухиляється від утримання дитини, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги і в цій частині, стягнути з відповідача з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно безробітного, що мешкає за адресою с. Кривець, Манківського району Черкаської області, аліменти в розмірі ј усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь неповнолітньої ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття.
Крім того, оскільки при подачі позову позивач був звільнений від оплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1816 грн.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 81, 141, 263-266, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166, 181-182 СК України, суд, -
Позов Органу опіки та піклування м. Черкаси в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
Позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно безробітного, що мешкає за адресою с. Кривець, Манківського району Черкаської області, аліменти в розмірі ј усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь неповнолітньої ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття.
Неповнолітню ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно безробітного, що мешкає за адресою с. Кривець, Манківського району Черкаської області на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Черкаського апеляційного суду) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в частині стягнення аліментів за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: