справа №619/2341/19
провадження №2/619/705/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Якименко Л.О.
за участю: секретаря судового засідання Ломанової І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном (житловим будинком).
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном (житловим будинком).
В підтвердження позову ОСОБА_1 посилається на те, що 24 листопада 2010 року Дергачівським районним судом Харківської області (справа № 2-38/2010) було розглянуто позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Зазначеним рішенням суду за позивачем по даній справі було визнано право власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 (колишній № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 . Право приватної власності на ј частину зазначеного будинку також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2015 індексний номер 44368475. За ОСОБА_3 було визнано рішенням суду право власності на ѕ частини зазначеного будинку.
24 квітня 2014 року було укладено договір дарування частини жилого будинку (ВТТ № 913990) між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2014 індексний номер 20924328, власником ѕ частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 . Відповідач систематично перешкоджає позивачці у користуванні житловим будинком. Відповідач ОСОБА_2 там проживає, користується усіма наявними благами, проте кожного разу чинить позивачу опір в користуванні житловим будинком. Відповідач не реагує жодним чином на прохання надати можливість користуватися, розпоряджатися та володіти належним чином тим майном, яке належить позивачу на праві власності.
Таким чином відповідач порушує конституційне право відповідача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Позивач ОСОБА_1 в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутністю.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце розгляду справи належним чином, згідно розміщення оголошення на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України» в розділі «Громадянам» під назвою «Інформація для громадян, які викликані до суду через веб-портал «Судова влада України», що автоматично дублюється з можливістю швидкого знаходження на головній сторінці суду 19.04.2021. Крім того, позивачем суду надано дві поштові квитанції про направлення ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_4 судові виклики рекомендованими листами з повідомленням про необхідність прибути в судове засідання на 28 квітня 2021 року. Про поважні причини неявки відповідач та її представник суду не повідомили, відзив на позов не подали. Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за її відсутності та відсутності представника ОСОБА_4 .
Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.
Судом було достовірно встановлено, що 24 листопада 2010 року Дергачівським районним судом Харківської області (справа № 2-38/2010) було розглянуто позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Зазначеним рішенням суду за позивачем по даній справі ОСОБА_1 було визнано право власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 (колишній № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 . Право приватної власності на ј частину зазначеного будинку також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2015 індексний номер 44368475. За ОСОБА_3 було визнано рішенням суду право власності на ѕ частини зазначеного будинку.
24 квітня 2014 року було укладено договір дарування частини жилого будинку (ВТТ № 913990) між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2014 індексний номер 20924328, власником ѕ частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 .
Відповідач систематично перешкоджає у користуванні житловим будинком позивачеві. Відповідач там проживає, користується нерухомим майном і не реагує жодним чином на прохання позивача надати можливість користуватися, розпоряджатися та володіти належним чином тим майном, яке належить позивачу на праві власності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що він не проживає за місцем реєстрації з поважних причин.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частинами 1, 2 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини 2 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, № 4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З наданих суду доказів вбачається, що відповідач чинить позивачу перешкоди у доступі до належної їй частини житлового будинку та у користуванні нею, чим порушує охоронювані законом права останньої.
Отже, позивач, як власник частини житлового будинку має право вимагати від відповідача, усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном.
Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном (житловим будинком) підлягає задоволенню.
08 листопада 2019 року Дергачівським районним судом Харківської області за даним позовом ухвалювалося заочне рішення, яке було скасовано за заявою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 09 березня 2021 року. В порядку виконання заочного рішення позивач ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 понесені судові витрати судовий збір в сумі 768, 40 грн. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, але в зв`язку з відшкодуванням судового збору позивачеві, відсутні підстави для його повторного стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 286-289, 354 ЦПК України, ст.ст. 4, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 , паспорт Серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживає АДРЕСА_4 , не чинити перешкоди у здійсненні права власності, володіння та користування ОСОБА_1 , паспорт Серія НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , проживає АДРЕСА_5 , щодо ј частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з моменту оголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л. О. Якименко