233 № 233/5291/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Левчук О.О.,

за участю секретаря Рамазанової В.Х.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Демченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу №233/5291/20 за позовною заявою:

ОСОБА_2 , що мешкає за адресом: АДРЕСА_1

до

Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ», юридична адреса: 85325Донецька область Покровський район с. Рівне вул. Шопена, буд.1-а

про розірвання договору оренди землі, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.11.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ», про розірвання договору оренди землі.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 , є власником земельної ділянки площею 4,600га, кадастровий номер :48:000:0026, розташованої на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний факт підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №426188, виданим 21 травня 2010 року Костянтинівською райдержадміністрацією.

09 липня 2010 року ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі з відповідачем ПрАТ "АПК-ІНВЕСТ". Згідно предмету цього договору, ОСОБА_2 , як орендодавець, надає, а ПрАТ "АПК-ІНВЕСТ", як орендар, приймає в строкове платне користування вище зазначену земельну ділянку. Договір зареєстровано 13 жовтня 2010 року за №39 у Костянтинівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах".

На виконання умов вказаного договору позивач ОСОБА_3 , як орендодавець, передав відповідачеві ПрАТ "АПК-ІНВЕСТ", як орендареві вказану земельну ділянку, про що між ними складено відповідний акт приймання-передачі земельної ділянки. (Копія акту додається до позову).

Відповідно до умов вказаного Договору оренди землі:

-орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі шляхом видачі готівки з каси Орендаря чи шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок зазначений Орендодавцем у наступних розмірах: 2353,00грн. (пункт 9 договору).

-обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації (пункт 10 договору).

-орендна плата вноситься рівними частками від суми, вказаної в п.9 цього Договору, у такі строки: два рази на рік - червень, грудень поточного року. Орендар на свій розсуд має право здійснити виплату орендної плати як частково, так і за цілий рік користування земельною ділянкою до настання строків зазначених у цьому пункті договору, (пункт 11 договору).

-розмір орендної плати переглядається 1 раз у рік у разі(пункт 12 Договору):

зміни умов господарювання, передбачених договором,

зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством,

погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами,

в інших випадках, передбачених законом.

Протягом строку дії вказаного Договору оренди землі відповідачем систематично істотно порушувались вказані умови договору, так:

По-перше:

Відповідачем систематично, щонайменше шість разів, не виплачувалась орендна плата у встановлені Договором строки (червень-грудень відповідного року):

-за 2014 рік орендна плата була зарахована 01 серпня 2014 року та 30 січня 2015 року.

-за першу половину 2015 року - 31 липня 2015 року

-за 2016 рік - 17 серпня 2016 року та 18 січня 2017 року

-за першу половину 2017 року - 03 липня 2019 року.

Ці факти підтверджуються випискою з особистого карткового рахунку позивача, копія якої додається до позовної заяви.

По-друге:

Згідно п.10 Договору передбачено, що орендна плата виплачується з урахуванням індексації. Відповідачем така індексація здійснювалась відповідно щорічної індексації нормативної грошової оцінки земель.

Проведення індексації у відповідності до нормативної грошової оцінки земель передбачено ст.289 Податкового Кодексу України, з врахуванням положень пунктів 8, 9 підрозділу 6 розділу XX "Перехідні положення" цього ж Кодексу.

Спірні правовідносини між сторонами є цивільно-правовими і врегульовані нормами Цивільного Кодексу України, ЗУ "Про оренду землі", Земельним Кодексом України. Натомість норми Податкового Кодексу України, регулюють відносини, що

виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Тобто норми Податкового Кодексу України не можуть застосовуватись до спірних правовідносин між сторонами.

Стаття 21 Закону України "Про оренду землі", який прямо регулює спірні правовідносини, передбачає, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Слід зазначити, що п.9 Договору орендна плата визначена сторонами в твердій грошовій сумі - 2353,00грн. і не передбачає її залежності від вартості земельної ділянки чи її нормативної грошової оцінки.

Пункт 10 Договору, яким передбачено індексацію орендної плати, не встановлює порядку її проведення.

Разом з тим, відповідно до п.12 Договору, одна з підстав перегляду розміру орендної плати - підвищення цін і тарифів.

Механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, встановлено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно цього Закону підвищення грошових доходів здійснюється відповідно до індексу споживчих цін, який обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Оскільки Договором не передбачено залежності орендної плати чи її індексації від нормативної грошової оцінки земель, то таку індексацію необхідно проводити у відповідності до ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідач не здійснював такої індексації орендної плати, що також є істотним порушенням Договору.

Таким чином, відповідач здійснив систематичні істотні порушення Договору оренди землі від 09 липни 2010 року, які полягали у невиплаті орендної плати та невиконанні умов щодо виплати орендної плати з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п.39 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Згідно із ст.629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Неналежне виконання умов договору, а саме - невиконання обов`язку щодо внесення орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Слід зазначити, що позивач є пенсіонером та має мінімальний дохід.

При укладанні спірного договору оренди землі він розраховував, що ПрАТ "АПК-ІНВЕСТ" буде перераховувати йому орендну плату своєчасно (згідно з умовами договору). Затримка з виплатою цих коштів, навіть у кілька днів, для нього має самі негативні наслідки (неможливість придбати необхідні речі, продукти харчування, оплатити комунальні послуги, тощо).

У ст.2 ЗУ "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом, Цивільним кодексом, цим законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст.13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЗУ "Про оренду землі" (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

У ч.1-3 ст.21 ЗУ "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час укладення договору оренди) визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ЗУ "Про плату за землю"). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст.32 цього ж закону, на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання

сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами (ч.1 ст.32 ЗУ "Про оренду землі").

Пункт 36 Договору передбачає, можливість припинення дії Договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором.

Відповідно до п."д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематичне невнесення орендної плати.

Таким чином, відповідач систематично (щонайменше шість разів) не вносив орендну плату у строки, встановлені договором оренди, а також вносив орендну плату не у повному обсязі (без врахування індексу інфляції), що є підставою для розірвання договору оренди землі.

Позивач вважає, що належним способом захисту його порушеного права буде розірвання Договору оренди землі від 09 липня 2010 року, укладеного з відповідачем.

Позиція позивача узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 та від 09 квітня 2020 року у справі №390/380/19.

Так у постанові від 06 березня 2019 року Верховний Суд, вирішуючи аналогічну справу, констатував, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач просить:

Розірвати договір оренди землі, укладений 09 липня 2010 року між ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та Приватним акціонерним товариством "АПК-ІНВЕСТ", , згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Миколайпільскої сільської ради Костянтинівського району Донецької області, загальною площею 4,6000га, кадастровий номер :48:000:0026, зареєстрований 13 жовтня 2010 року за № 39 у Костянтинівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах".

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ", СДРПОУ 34626750, на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати у сумі 840,80грн.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2020 року провадження по цивільній справі відкрито та призначено попередній судовий розгляд по справі у судовому засіданні на 22.12.2020 року.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26.01.2021 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.02.2021 року.

01.03.2021 року представником відповідача надано суду відзив на позовну заяву з порушенням строку, який судом було поновлено (а.с.51-53), з якого вбачається, що у провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області знаходиться справа №233/5291/20 за позовом ОСОБА_2 (далі також - Позивач) до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АПК-ІНВЕСТ» (далі також Відповідач, ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», Орендар) про розірвання договору оренди землі.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 26.11.2020 року надано ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» строк для подання відзиву на позовну заяву, який складає п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Зазначену ухвалу було отримано Відповідачем 16 лютого 2021 року, що підтверджується відомостями, роздрукованими з сайту Укрпошти, тобто граничний строк для подання відзиву на позов спливає 03.03.2021р.

Вважаємо доводи Позивача у справі, на підставі яких сформовано заявлені позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи, з огляду на що судом має бути відмовлено у їх задоволені в повному обсязі з огляду на наступне.

1. Щодо нібито системного несвоєчасного внесення орендної плати:

Позивачем, на обґрунтування нібито несвоєчасної сплати орендної плати ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» в поданій позовній заяві вказується, що «Відповідачем систематично, щонайменше шість разів, не виплачувалась орендна плата у встановлені Договором строки (червень-грудень відповідного року)». Натомість, доказів, які би підтверджували вказане. Позивачем надано не було.

Пунктом 4 ч.3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) закріплено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує без надання відповідних доказів. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанова Верховного Суд від 02.10.2018 у справі №910/18036/17).

Слід зазначити, що додана до позовної заяви копія виписки по картковому рахунку не може бути визнана належним, достовірним та достатнім доказом у розумінні статей 76-80 ЦПК України, оскільки вона не містить повних відомостей про всі операції, які мали місце, з неї не вбачається від кого були отримані кошти тощо.

Натомість, належна виплата орендної плати Позивачу Орендарем за всі періоди підтверджується доданими до цього відзиву копіями платіжних документів.

При цьому, звертаємо увагу суду на тому, що відповідно до пункту 11 Договору оренди землі, укладеного між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_2 орендна плата вноситься рівними частками від суми, вказаної в п.9 Договору, у такі строки два рази на рік - червень, грудень поточного року. Орендар на свій розсуд має право здійснити виплату орендної плати як частково, так і за цілий рік користування орендованою земельною ділянкою до настання строків, зазначених в цьому пункті Договору.

Тобто, за згодою сторін сплата орендної плати виключно у червні та грудні - не є обов`язковою до виконання умовою договору, та може бути змінена на розсуд Орендаря, що додатково підтверджує неправомірність та необґрунтованість висновків, яких доходить Позивач у позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Частина друга статті 651 ЦК України закріплює, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

При цьому, як наголосив Верховний Суд України у своїй постанові від 18.09.2013 року у справі №6-75цс13:

«У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди. її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниш між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.».

Натомість, жодних дій зі сторони ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», які могли би бути розцінені судом як «істотне порушення» вчинено не було, іншого Позивачем не доведено, що не узгоджується з нормами ЦПК України, зокрема частиною 1 статті 81 ЦПК України, яка закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

При цьому, відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Слід зазначити, що фундаментальне значення, має саме несплата орендної плати, що не має жодного відношення до дій ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», оскільки останнє виконувало взяті на себе зобов`язання у відповідності до укладеного договору, а саме: сплачувало орендну плату в розмірі та формах, які закріплені договором оренди від 09.07.2010р., укладеним між Позивачем та Відповідачем відповідно.

Окрім того, Відповідач акцентує увагу, що Позивач жодного разу не зверталась до Відповідача з претензіями та вимогами щодо несплати чи/та несвоєчасної сплати орендної плати.

З огляду на вищенаведене, Відповідач вважає, що Позивач недобросовісно вчиняє дії по відношенню до Відповідача, адже добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, при розгляді даної справи суд має застосовувати доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності. У статті 1.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Очевидно, що дії Позивача, який не мав жодних претензій до Відповідача протягом 2010-2020 років, а згодом пред`являє позов про розірвання договору оренди землі, суперечить його попередній поведінці (отриманню плати за користування земельною ділянкою у строки, визначені Договором) і є недобросовісними.

Про необхідність застосування означеної доктрини в договірних відносинах наголошував і Верховний суд, зокрема у Постанові від 10.04.2019 р. у справі №390/34/17.

Додатково наголошуємо, що у Позивача як такі відсутні підстави для звернення до суду за вказаних обставин, оскільки наразі сплив строк позовної давності.

Так, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Частиною 4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Так, Позивач, огляду на вказане, не може стверджувати про порушення Відповідачем договору оренди за період з 2010р. по 24 листопада 2017р., оскільки за вказані періоди сплив строк позовної давності.

З урахуванням наведеного, Відповідач заявляє про застосування позовної давності щодо доводів Позивача про несвоєчасну оплату орендної плати за період з 2010р. по 24 листопада 2017 року.

2. Щодо необхідності проведення індексації відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про оренду землі» обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Водночас згідно п.10 Договору передбачено, що орендна плата виплачується з урахуванням індексації.

Тобто, Сторони у Договорі перебачили саме індексацію, а не застосування індексів інфляції у відповідності до вимог ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідачем така індексація (на виконання п.10 Договору) здійснюється шляхом щорічної індексації нормативно грошової оцінки земель, що не заперечується Позивачем.

Так, відповідно до ст.289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703; 1997 рік - 1,059; 1998 рік - 1,006; 1999 рік - 1,127; 2000 рік - 1,182; 2001 рік - 1,02; 2005 рік - 1,035; 2007 рік - 1,028; 2008 рік - 1,152; 2009 рік - 1,059; 2010 рік - 1,0; 2011 рік - 1,0; 2012 рік - 1,0; 2013 рік - 1,0; 2014 рік - 1,249; 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), 2016 рік - для і сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0; для земель несільськогосподарського призначення - 1,06; 2017 рік - 1,0; 2018 рік - 1,0,2019 рік - 1,0,2020 рік -1,0.

Період (звітний рік)Нараховано орендної платиУтримано ПДФОУтримано ВЗСума до виплативиплачено
Жовтень-грудень 2010508,2076,230,00431,97431,97
20112353,00352,950,002000,052000,05
20124823,52723,520,004100,004100,00
20134823,52723,520,004100,004100,00
20144823,53723,530,004100,002050,00
20155024,60903,7290,365030,527080,52
20167229,521301,28108,485819,764364,82
20177229,521301,28108,485819,767274,70
20188373,001507,17125,646740,196740,19
20198373,001507,20125,646740,166740,16
20208373,001507,20125,646740,166740,16
Всього:62934,4110627,60684,2451622,5751622,57

З наведеної таблиці вбачається, що Відповідач, у відповідності до положень чинного законодавства, здійснював індексування орендної плати із застосуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель.

Так, у 2010 році було нараховано 508,20грн., оскільки договір було зареєстровано 13 жовтня 2010 року.

-за жовтень (18 днів) - суму орендної плати було поділено на кількість днів у році та помножено на кількість днів у місяці (18 днів): 2353,00 / 365 * 18 = 116,04грн.

Надалі за кожний місяць 2012 року нараховувалась сума орендної плати із розрахунку - річна орендна плата поділена на 12 місяців:

за листопад 2010 року - 2353,00 / 12 = 196,08грн.

за грудень 2010 року - 196,08грн.

Таким чином, за 2010 рік: 116,04 + 196,08 + 196,08 = 508,20грн.

-у 2011 році застосовувався коефіцієнт за 2010р., розмір якого становив 1,0, а тому розмір нарахованої орендної плати складав 2353,00грн. (2353,00*1,0);

-у 2012 році застосовувався коефіцієнт за 2011р., розмір якого становив 1.0. проте розмір нарахованої орендної плати було підвищено Відповідачем і він складав 4823,52грн.

-у 2013р. застосовувався коефіцієнт за 2012р., розмір якого становив 1,0, а тому розмір нарахованої орендної плати складав - 4823,52грн. (4823,52*1,0);

-у 2014р. застосовувався коефіцієнт за 2013р., розмір якого становив 1,0, а тому розмір нарахованої орендної плати складав - 4823,53грн. (4823,53*1,0);

-у 2015р. застосовувався коефіцієнт за 2014р., розмір якого становив 1,249грн., а тому розмір нарахованої орендної плати складав - 6024,60грн. (4823,53*1,249);

-у 2016р. застосовувався коефіцієнт за 2015р., розмір якого становив 1,2 грн., а тому розмір нарахованої орендної плати складав - 7229,52грн. (6024,60*1,2);

-у 2017р. застосовувався коефіцієнт за 2016р., розмір якого становив 1,0грн., а тому розмір нарахованої орендної плати складав - 7229,52грн. (7229,52*1,0);

Коефіцієнти за 2017р., 2018р., 2019р., які мали бути застосовані до орендної плати за 2018р., 2019р., 2020р. становили 1,0, а тому розмір орендної плати повинен бути аналогічний розміру орендної плати за 2017р.

Незважаючи на наведене, Відповідач добровільно, підвищив розмір орендної плати за 2018, 2019р., 2020р. та нарахував її у розмірі 8373,00грн.

Вищенаведене свідчить про дотримання Відповідачем умов укладеного між Сторонами договору та вимог чинного законодавства України щодо нарахування та сплати орендної плати, з урахуванням індексації.

А тому посилання Позивача на недоотримання коштів та, як наслідок, істотне порушення вимог Договору Відповідачем є необґрунтованим та таким, що спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Також, Відповідач вважає необґрунтованим посилання Позивача на необхідність проведення індексації відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі також Закон), оскільки відповідно до ст.2 наведеного Закону, орендна плата не є об`єктом індексації грошових доходів населення.

Зазначене підтверджується висновком Верховного суду у справі №732/1709/16-ц від 31.07.19, відповідно до якого: «Доводи касаційної скарги про те, що відповідач допустив систематичної несплати орендної плати, є безпідставними, оскільки за умовами договорів, укладених між сторонами, не передбачено внесення орендної плати із урахуванням індексу інфляції, за встановленими обставинами орендна плата вносилась відповідачем відповідно до умов договорів із урахуванням індексації нормативно грошової оцінки, тому посилання заявника про сплату відповідачем орендної плати не у повному обсязі (без урахування індексу інфляції), є необґрунтованим. Посилання заявника на положення статті 21 Закону України "Про оренду землі", як на підставу для висновку про необхідність сплати орендної плати із урахуванням індексу інфляції, є помилковим, оскільки указаною нормою встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Умовами укладених між сторонами договорів передбачено інше: обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації, тобто індексації нормативно грошової оцінки землі».

Просять суд:

Застосувати позовну давність щодо обставин несвоєчасної виплати орендної плати Відповідачем за період з 2010 року по 24 листопада 2017 року.

Відмовити Позивачу в задоволенні позову в повному обсязі

19.03.2021 року представником відповідача надано суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.95-98).

08.04.2021 року представником позивача надано суду відповідь на заперечення на відзив (а.с.107-108).

Представник позивача в судове засідання позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову ОСОБА_2 та просила у його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позицію сторін по справі, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 4,6000га, кадастровий номер :48:000:0026, розташованої на території Миколайпільскої сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

Це підтверджується державним актом серії ЯИ №426188, виданим Костянтинівською райдержадміністрацією 21.05.2010 року та зареєстрованим 13.10.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів про право власності та речові права на земельну ділянку (цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), договорів оренди землі за №39 та інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.11.2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11, 12).

09.07.2010 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ» було укладеного договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець ОСОБА_2 передав орендарю ПрАТ «АПКІНВЕСТ» у строкове платне користування земельну ділянку площею 4,60га. ріллі, кадастровий номер :48:000:0026, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташованої на території Миколайпільскої сільської ради Костянтинівського району Донецької області, строком на 20 років. Вказаний договірбуло зареєстровано 13.10.2010 року за №39 у Костянтинівському відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (а.с.13-16).

З пункту 9 спірного договору вбачається, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі готівки з каси орендаря чи шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок зазначений орендодавцем у розмірі 2353,00грн. на рік. У відповідності до вимог пп.8.1.1. п.8.1. ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», орендна плата виплачується орендарем за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб у розмірі 15%, який підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету орендарем згідно з вимогами підпункту 8.1.2 пункту 8.1. статті 8 вищезазначеного Закону.

Згідно з п.10 договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Пунктом 11 договору встановлено, що орендна плата вноситься рівними частками від суми, вказаної в п.9 цього договору, у такі строки два разі рік червень, грудень поточного року. Орендар на свій розсуд має право здійснити виплату орендної плати частково, так і за цілий рік користування орендованою земельною ділянкою до настання строків зазначених в цьому пункті договору.

Відповідно до п.12 договору розмір орендної плати переглядається 1 раз у рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.13 договору, відповідальність орендаря за порушення строків внесення орендної плати визначається у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Серед прав та обов`язків сторін, передбачених п.п.27-30 договору, сторонами було передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати та його обов`язок не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою, та право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, та його обов`язок приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Відповідно до п.36 договору його дія припиняється шляхом розірвання, зокрема, за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, передбачених законом. Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається (п.37 договору). За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

13.10.2010 року сторони склали акт приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером :48:000:0026, що належить позивачу.

Протягом спірного період з 2014 року по 2017 рік ПрАТ «АПКІНВЕСТ» сплачувало ОСОБА_2 орендну плату шляхом перерахування на його картковий рахунок відкритий у відділенні АТ «Державний ощадний банк України».

Судом встановлено, що: за 2014 рік орендна плата була виплачена 31 липня 2014 року у розмірі 2050,00грн. та 28 січня 2015 року у розмірі 2050,00грн.; за 2015 рік - 29 липня 2015 року у розмірі 2515,26грн. та 22 грудня 2015 року у розмірі 2515,26грн.; за 2016 рік - 16 серпня 2016 року у розмірі 2909,88грн., 25 жовтня 2016 року у розмірі 1454,94грн. та 17 січня 2017 року у розмірі 1454,94грн.; за 2017 рік 26 квітня 2017 року у розмірі 1454,94грн., 30 червня 2017 року у розмірі 1454,94грн., 24 жовтня 2017 року у розмірі 1454,94грн. та 19 грудня 2017 року у розмірі 1454,94грн., за 2018 рік 07 червня 2018 року в розмірі 3370,11грн., 24 жовтня 2018 року у розмірі 1685,04грн., 21 грудня 2018 року у розмірі 1685,04грн.; за 2019 рік - 27 травня 2019 року у розмірі 1685,04грн., 25 червня 2019 року у розмірі 1685,04грн. та 16 грудня 2019 року у розмірі 3370,08грн.; за 2020 рік 22 червня 2020 року у розмірі 3370,08грн., 22 грудня 2020 року у розмірі 3370,08грн., що підтверджуються випискою з особистого карткового рахунку позивача, копія якої додана до позовної заяви (а.с.19-20, 109-112).

Протягом 2010 - 2020 років ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» сплачувало на користь ОСОБА_2 орендну плату, що підтверджується видатковими касовими ордерами, платіжними дорученнями (а.с.54-79).

Щодо розірвання договору оренди землі через систематичну несплату орендної плати, суд зазначає наступне:

Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 Земельного Кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно з ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтями 24 і 25 ЗУ «Про оренду землі» передбачені права та обов`язки сторін договору оренди землі, серед яких орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати; орендодавець зобов`язаний передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

Згідно з ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Абзацом четвертим частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотними умовами договору оренди землі.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оскільки спірним договором оренди земельної ділянки було передбачено, що орендна плата вноситься рівними частками від суми річної орендної плати два разі рік червень, грудень поточного року, та, разом з тим, орендар на свій розсуд має право здійснити виплату орендної плати частково, так і за цілий рік користування орендованою земельною ділянкою до настання строків зазначених в цьому пункті договору.

Тобто, обираючи спосіб сплачувати орендну плату частинами, орендар мав керуватися умовами договору, щодо граничних строків здійснення таких платежів 2 рази на рік, рівними частинами, кожна з яких має бути виплачена до 30 червня та 31 грудня поточного року відповідно в повному обсязі.

Судом встановлено, що протягом дії договору - з 2014 по 2019 рік, мали місце факти неодноразового (систематичного) прострочення орендарем (відповідачем) внесення орендної плати. Так ним прострочено сплату: першої частини орендної плати за 2014 рік на 31 день оплата 31.07.2014 року; другої частини за 2014 рік на 28 днів оплата 28.01.2015 року; першої частини за 2015 рік на 29 днів оплата 29.07.2015 року; першої частини за 2016 рік на 47 днів оплата 16.08.2016 року; другої частини орендної плати за 2016 рік на 17 днів оплата 17.01.2017 року. Ці фактичні обставини підтверджуються копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справив.

Тобто відповідачем порушено права позивача, передбачені статтями 24 і 25 ЗУ «Про оренду землі», в результаті чого є підстави для розірвання спірного договору оренди землі на підставі п. «д» ч.1 ст.141 Земельного Кодексу України.

Дані правові позиції викладені зокрема у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 та від 09 квітня 2020 року у справі №390/380/19.

Так зокрема у своїй постанові від 06 березня 2019 року Верховний Суд, вирішуючи аналогічну справу, констатував, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі №390/380/19 визначено, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд також за результатами розгляду подібної справи №616/871/15-ц, про що зазначив в своїй постанові від 04 вересня 2019 року.

Щодо строків позовної давності, суд зазначає наступне:

За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Так, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, тобто з негаторним позовом, сутністю вимог за яким є усунення порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду (тобто початковий момент перебігу позовної давності зміщується із кожним новим порушенням права власника або володільця). Тому на негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існує провідносини та правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав, не пропустив позовну давність, оскільки він є власником земельної ділянки та не може бути обмеженим у праві звернутися до суду з позовом про повернення спірної земельної ділянки.

Вимога про повернення земельної ділянки у зв`язку з порушенням умов договору оренди через систематичне невиконання його умов у частині виплати орендної плати необхідно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав власника такої земельної ділянки.

Саме такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої та Третьої судових палат Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року у справі 527/605/17-ц (провадження №61-8803св19) та 12 червня 2019 року у справі №527/600/17 (провадження № 61-1079) відповідно.

Розглядаючи вимоги щодо не правильного нарахування відповідачем індексації орендної плати ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», відповідно до індексації нормативної грошової оцінки землі, а не відповідно до індексів інфляції, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Отже, орендар зобов`язаний самостійно за наявності відомостей про нормативну грошову оцінку землі перераховувати розмір орендної плати.

Суд вважає, що посилання позивача на положення статті 21 Закону України «Про оренду землі», як на підставу для висновку про необхідність сплати орендної плати із урахуванням саме індексу інфляції, є помилковим, оскільки указаною нормою встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Разом з тим, з п.10 спірного договору вбачається, що його умовами передбачено обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем додержувалися умови укладеного з позивачем договору в частині нарахування індексації орендної плати виходячи з нормативно грошової оцінки землі.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2019 року у справі №732/1709/16-ц (провадження № 61-32947св18).

Отже вимоги в цій частині є безпідставними і не ґрунтуються на норах діючого законодавства.

Доводи представника відповідача ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» на позовні вимоги позивача про те, що відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором, а позивачем в суді не доведено наявність істотності таких порушень, є безпідставними і не ґрунтуються на встановлених судом фактичних обставинах справи.

Судом встановлено наявність систематичних, триваючих (п`яти платежів поспіль) порушень прав позивача з повноти та своєчасності отримання ним орендної плати від орендаря, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і розірвання договору оренди землі від 09.07.2010 року укладеного між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, а при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80грн., що підтверджується квитанцією від 23.11.2020р. (а.с.1), тому даний судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.4, 19, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про розірвання договору оренди землі, укладеного 09.07.2010 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «АПК-ІНВЕСТ», зареєстрованого 13.10.2010 року за №39 у Костянтинівському відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» задовольнити.

Розірвати договір оренди землі, укладений 09 липня 2010 року між орендодавцем - ОСОБА_2 та орендарем - Приватним акціонерним товариством «АПКІНВЕСТ», згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Миколайпільскої сільської ради Костянтинівського району Донецької області, загальною площею 4,6000га, кадастровий номер :48:000:0026, зареєстрованого 13 жовтня 2010 року в Костянтинівському відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за №39.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АПКІНВЕСТ» () на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорока) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 29.04.2021 року.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду О.О. Левчук