Апеляційне провадження №22-ц/824/6219/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та є громадянином Російської Федерації. Мати заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 1974-1975 p.p., будучи неповнолітньою, постійно проживала разом з матір`ю в с. Деньги Золотоніського району Черкаської області. Під час проживання в с. Деньги ОСОБА_3 навчалася в Золотоніській середній школі №1 м. Золотоноша Черкаської області. В лютому 1975 року ОСОБА_3 разом за матір`ю виїхала для подальшого проживання до РРСФР. Зазначений факт постійного проживання матері заявника на території України відповідно до положень ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» потрібен заявнику для вирішення питання про набуття громадянства України за територіальним походженням.

На сьогоднішній день заявник не має можливості реалізувати надане йому чинним законодавством України право набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки наявних у нього документів недостатньо для доведення в органах Державної міграційної служби факту постійного проживання його матері на території України до 24 серпня 1991 року.

У зв`язку з вищевикладеним заявник просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 03.04.1974 по 06.02.1975 постійно проживала в селі Деньги Золотоніського району Черкаської області Української Радянської Соціалістичної Республіки.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року в задоволенні вищевказаної заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду заявник подав апеляційну скаргу, оскаржуване рішення вважає незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області вважає доводи апелянта неналежними, а оскаржуване рішення - законним та обґрунтованим.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду проходить до наступних висновків:

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам вказане рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції внаслідок неправильного дослідження та оцінки наданих заявником доказів, неповністю та неправильно встановив обставини справи, які мають значення для вирішення справи, та дійшов помилкового висновку про непідтвердження обставин, які були викладені у заяві. Зокрема суд першої інстанції посилався на лист Деньгівської сільської ради Черкаської області №245 від 03.07.2020 року та вказав, що з вказаного листа вбачається, що в господарських книгах 1974-1975 років відсутній запис про реєстрацію в домоволодінні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 а також відсутні будь-які дані про вказану сім`ю. В той же час колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що в листі Деньгівської сільської ради Черкаської області №245 від 03.07.2020 року наведено відомості лише про ймовірне проживання зазначених вище осіб без реєстрації місця проживання. При цьому судом першої інстанції безпідставно було залишено поза увагою положення Постанови №678 від 28.08.1974 року Ради Міністрів СРСР, якою з 28.08.1974 року була запроваджена прописка, тобто реєстрація місця проживання, лише для мешканців міст та селищ міського типу, що в свою чергу вказує на відсутність інституту прописки для мешканців сільської місцевості у період 1974-1975 років.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія судів приходить до висновку про те, що лист Деньгівської сільської ради Черкаської області №245 від 03.07.2020 року є доказом лише факту відсутності відомостей про прописку, тобто реєстрацію, місця проживання ОСОБА_4 , яка є матір`ю заявника. При цьому дана обставина не спростовує її фактичне проживання в с. Деньги Черкаської області в період 1974-1975 років та прямо допускає ймовірність її проживання на вказаній території без реєстрації місця проживання.

Посилаючись на довідку відділу освіти Виконавчого комітету Золотоніської міської ради №492 від 17.07.2020 року про навчання матері заявника в Золотоніській середній школі № 1 в м. Золотоноша протягом 03.04.1974 - 06.02.1975 років, суд першої інстанції залишив поза увагою наведені у вказаному документів відомості стосовно того, що під навчання ОСОБА_4 у вказаній школі вона проживала у с. Деньги Золотоніського району Черкаської області. Оцінюючи як доказ надану заявником грамоту Золотоніської середньої школи № 1 від 31.05.1974 року, суд першої інстанції також не звернув увагу на те, що вказаний документ, хоч і не є документом, який підтверджує факт проживання його матері в с. Деньки Золотоніського району Черкаської області, однак є додатковим доказом факту її навчання в Золотоніській середній школі №1, що фактично було неможливим без постійного проживання у вказаній місцевості. Колегія суддів зазначає, що наведені в довідці Відділу освіти Виконавчого комітету Золотоніської міської ради №492 від 17.07.2020 року відомості містять пряму вказівку на те, що ОСОБА_5 проживала в с. Деньги Черкаської області. Інші матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування відомостей, викладених в довідці Відділу освіти Виконавчого комітету Золотоніської міської ради №492 від 17.07.2020 року та в похвальній грамоті від 31.05.1974 року. Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про доведення факту навчання ОСОБА_4 в Золотоніській середній школі №1 м. Золотоноша Черкаської області протягом 03.04.1974 - 06.02.1975 років, при цьому зазначена особа, навчаючись у вказаній школі, не могла не проживати на території УРСР.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Визнати встановленим факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 03 квітня 1974 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала в селі Деньги, Золотоніського району, Черкаської області, Української Радянської Соціалістичної Республіки .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько