Справа № 524/1347/20
Провадження №2/524/108/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі :

Головуючого судді Кривич Ж.О.,

при секретарі судового засідання Коршак Н.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно

У С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року до суду звернулася ОСОБА_1 із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 ; після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частини кватири АДРЕСА_2 . Сестра померлого ОСОБА_4 (відповідач у справі) спадщину не прийняла. ОСОБА_1 була зареєстрована зі спадкодавцем, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач просила суд визнати на нею право власності в порядку спадкування на майно, яке залишилося після смерті її чоловіка, оскільки нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а іншої можливості оформити спадкові права і отримати спадщину у неї не має.

Ухвалою судді від 09.04.2020 року позов залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 27.04.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 15.05.2020 року виправлено описку в ухвалі судді.

Ухвалою суду від 01.06.2020 року, 09.06.2020 року здійснено виклик відповідача через оголошення на веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року та 09.09.2020 року витребувано докази у справі.

Представник позивача ОСОБА_5 надав суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечувала, про що направила на адресу суду відзив на позов (а.с. 160-161).

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечувала. Суду пояснила, що належними відповідачами у справі мають бути органи, які у повноважені видавати правовстановлюючі документи на майно.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини:

31.05.1996 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 31.05.1996 року (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 24.11.2017 року (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , та на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Заповіту померлим складено не було.

У листопаді 2019 року позивачем було подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ципко Т.А., якою було заведено спадкову справу № 1/2018 після смерті ОСОБА_3 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 467/02-31 від 13.11.2019 року нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Згідно договору міни від 13.02.1996 року, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 уклали договір міни, відповідно до якого було здійснено обмін квартирою АДРЕСА_3 та квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 9). Вказаний договір було зареєстровано в КП «Кременчуцьке МБТІ» 19.02.1996 року за № 8798.

Згідно копії договору дарування квартири від 19.04.1996 року (а.с. 11), ОСОБА_8 подарував в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно довідки КП «Кременчуцьке МБТІ» № 61/3542 від 31.07.2019 року квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 та ОСОБА_3 по 1/2 частці кожному (а.с. 13, 136).

Згідно довідки КП «Кременчуцьке МБТІ» № 61/3542 від 31.07.2019 року квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (а.с. 14, 138).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали спадкової справи № 1/2018, суд встановив, що із заявами про прийняття спадщини крім позивача, інші особи, які входять до кола спадкоємців, не звертались до нотаріуса (а.с. 125-146).

Згідно матеріалів справи № 537/5384/19, на виконання ухвали суду КП «Кременчуцьке МБТІ» направило на адресу копію правовстановлюючих документів вказаних вище договору міни та договору дарування.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне:

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Спадкове право охоплює норми, що регулюють відносини, пов`язані з переходом прав і обов`язків від померлої особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Суд враховує той факт, що позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а інші особи, які входять до кола спадкоємців, не звертались до уповноважених органів з питань прийняття спадщини. Крім того, на момент смерті ОСОБА_3 позивач була зареєстрована з ним за однією адресою, що підтверджується довідкою Автозаводського районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради № 12377/01-32 від 19.11.2019 року (а.с. 15).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги за Законом, як дружина, відповідно до ст. 1218 ЦК України до неї переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Позивач належним чином прийняла спадщину, відповідно до ст. 1268 ЦК України, звернулась із заявою до нотаріуса в установлений законом 6-місячний строк.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що позивач та її представник не наполягали на стягненні з відповідача судових витрат.

Керуючись викладеним, відповідно до статтей 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на

-1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ,

-1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 23.04.2020 року.

Суддя Ж.О. Кривич