Номер провадження: 22-ц/813/2954/21
Номер справи місцевого суду: 522/8907/20
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за заборгованістю по аліментам та додатковим витратам,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Приморського районного суду м. Одеси із позовом, по якому просили стягнути з ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 205 766,23 грн., яка складається з розміру пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.10.2018 року по 18.02.2020 року у розмірі 187 770,00 грн. та інфляційні витрати за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2018 року по 18.02.2020 року у розмірі 17996,23 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача суму трьох відсотків річних у розмірі 546,60 грн. та суму інфляційних витрат у розмірі 1323,71 грн. за прострочення сплати додаткових витрат, яка загалом складає 1870,31 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25.11.2019 року, по справі № 522/17345/18 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину, а саме: Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти за період з 01.10.2018 року по 18.04.2019 року у розмірі 5000 гривень щомісячно. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_2 у розмірі 9110 гривень.

Рішення набрало законної сили та по справі були видані виконавчі листи, на підставі яких державним виконавцем першого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавчі провадження.

Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивачів на те, що через прострочення відповідачем зобов`язання по виконанню рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року вони просять суд стягнути з відповідача пеню, інфляційні витрати та три відсотка річних за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за заборгованістю по аліментам та додатковим витратам було залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у наявності заборгованості по аліментам на утримання дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 17.11.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, відповідно до якої просили рішення Приморського районного суду від 21 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 розміру пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 25.11.2019 року по 18.02.2020 рік у розмірі 28526,90 гривень

При цьому посилаючись на те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції погоджується з доводами представника відповідача, що відповідачу не було відомо про наявність виконавчих проваджень, постанови про відкриття виконавчого провадження направлялись боржнику на невірну адресу та ним не отримувались.

Також судом не було взято до уваги той факт, що у відповідача нараховувалась пеня за заборгованість по аліментам з дня набрання рішенням законної сили - 25.11.2019 року до 18.02.2020 року, коли відповідач вимушений був перерахувати відповідні платежі.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені за прострочення сплати додаткових витрат ОСОБА_5 не оскаржується.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року було відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за заборгованістю по аліментам та додатковим витратам та визначено порядок розгляду справи у відповідності до ст. 369 ЦПК України.

22 квітня 2021 року справу було призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25.11.2019 року, по справі № 522/17345/18 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину, а саме: Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти за період з 01.10.2018 року по 18.04.2019 року у розмірі 5000 гривень щомісячно. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_2 у розмірі 9110 гривень.

Рішення набрало законної сили 25.11.2019 року та по справі були видані виконавчі листи.

17.12.2019 року на підставі вище зазначених виконавчих листів, головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцеровою Л.Л. винесено дві Постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме:

-ВП № 60885880 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти за період з 01.10.2018 року по 18.04.2019 року у розмірі 5000 гривень щомісячно;

-ВП № 60885821 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_2 у розмірі 9110 гривень.

11 січня 2020 року позивач звернулася із заявами про вчинення відповідачем злочинів за ст. ст. 28, 382, 164 КК України до Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції м. Одесі ГУНП в Одеській області.

В зв`язку з не внесенням відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, позивач 15 січня 2020 року звернулася із скаргою до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси.

24.01.2020 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси Осіїк Д.В. по справі № 522/697/20 зобов`язано уповноважених посадових осіб Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції м. Одесі ГУНП в Одеській області, виконати вимоги ст. 214 КПК України, а саме: внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості викладені в заяві ОСОБА_1 від 11.01.2020 р., розпочати розслідування.

24.01.2020 року в Шевченківському відділенні поліції Приморського відділу поліції м. Одесі ГУНП в Одеській області були внесенні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 25.01.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України.

05.02.2020 року в Шевченківському відділенні поліції Приморського відділу поліції м. Одесі ГУНП в Одеській області були внесенні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000240 від 05.02.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КК України.

Згідно наданого головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцеровою Л.Л. розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14 січня 2020 року, станом на 14 січня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.10.2018 року по 18.04.2019 рік складала 33000,06 грн.

Заборгованість по додатковим витратам на утримання ОСОБА_2 у розмірі 9110,00 грн.

Загальна сума заборгованості станом на 14 січня 2020 року склала 42110,06 грн.

19.02.2020 року головним державним виконавцем Офіцеровою Л.Л. винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку зі сплатою заборгованості ОСОБА_3

20.03.2020 року листом за № 19421 Головний державний виконавець Офіцерова Л.Л. повідомила позивача, що станом на 04.02.2020 року загальна сума сплачених аліментів становить 10 060 грн. Станом на 14.02.2020 року зі сплати аліментів боржником ОСОБА_3 за виконавчими провадженнями № 60885880 та № 60885821 склала 32 050,06 грн. 18.02.2020 року на користь стягувана ОСОБА_1 було перераховано 22 940,06 грн. за виконавчим провадженням № 60885880 та перераховано 9110,00 грн. за виконавчим провадженням № 60885821.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19, якою було уточнено висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року по справі № 522/17345/18 позов ОСОБА_1 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти за період з 01.10.2018 року по 18.04.2019 року у розмірі 5000 гривень щомісячно. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_2 у розмірі 9110 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Допущене негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць.

З тексту вказаного рішення суду вбачається, що представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач є добропорядним батьком, позивач ніде не працює не тільки на даний момент, а ніколи раніше не працювала, утриманням сім`ї повністю займався ОСОБА_3 та робив це на найвищому рівні. Представник відповідача зазначив, що позивач має також обов`язок щодо утримання дитини. Також на думку представника відповідача, слід врахувати ще й те, що на теперішній час позивач заволоділа всім майном, яке було придбане подружжям у шлюбі, частину якого продала без згоди чоловіка та заволоділа усіма спільними грошима сім`ї. Крім того, відповідно до виписки по картці/рахунку № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 , і який є додатковим платіжним електронним засобом до карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритим в АТ КБ «ПриватБанк» на ОСОБА_3 , за період з 20.07.2018 до 18.10.2018 р., 29.08.2018 р. позивачка зняла з цього рахунку грошові кошти в сумі 2900,00 (дві тисячі дев`ятьсот) доларів США, які ОСОБА_3 перелічив спеціально для утримання доньки і що, відповідно до курсу НБУ на 29.08.2018 року в розмірі 2805,12 грн. за 100 дол. США, складає 81348,48 грн. Представник відповідача стверджує, що дохід ОСОБА_3 є нестабільним, оскільки договір укладається лише на один рейс (приблизно 4 місяці), а потім він знаходиться в пошуках роботи і його майбутні доходи є мінливими, оскільки завчасно не відомими. Враховуючи викладене, відповідач просив суд позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково, ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, в частині стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів на навчання дитини у розмірі 9110 грн. відмовити у зв`язку з повною сплатою 1/2 частини грошових коштів, необхідних для навчання дитині у ВНЗ.

Вказане судове рішення в апеляційному порядку було оскаржено позивачем, ОСОБА_1 , та представником ОСОБА_3 - адвокатом Адабаш С.А.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25.11.2019 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , представника ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2019 року залишено без змін.

Апеляційні скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2019 року розглядались Одеським апеляційним судом в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Разом з тим, відповідач був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, знав про свій обов`язок сплати аліментів, належних та допустимих доказів того, що відповідач не міг сплачувати аліменти та те, що заборгованість по аліментам утворилася з неналежних від нього причин суду не надано.

Суд також наголошує, що обов`язок відповідача по утриманню дитини виник з моменту її народження, а отже з цього часу є відомим для нього. Відповідачем не зазначено та не надано доказів того, що він як батько надавав або пропонував допомогу на утримання дитини у вигляді грошової і (або) натуральної форми, що могло б бути враховано під час вирішення питання про підставність нарахування неустойки. Так само не зазначено і не надано доказів неспроможності сплачувати аліменти своєчасно та з поважних причин.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не надано належних доказів які б спростовували наявність його вини у виникненні заборгованості.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у виді неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Визначаючи розмір неустойки (пені) за порушення строків сплати аліментів, судом враховані положення статті 196 СК України та формула для обчислення пені, як зазначена у постанові Великої Палати Верховного від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

Судове рішення набрало законної сили 25.11.2019 року, а отже перший день прострочки 01.12.2019 року, з копії квитанції наявної в матеріалах справи вбачається, що боржником було виконано зобов`язання у повному обсязі 17.02.2020 року, тобто 79 днів прострочення виконання зобов`язання.

Позивачі не заперечували щодо того, що отримали грошову суму в розмірі 5000 грн., в якості негайного виконання платежу за один місяць.

Розрахунок:

- пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2018 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

- пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2018 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

- пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за березень 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за травень 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за червень 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за липень 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за серпень 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2019 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 79 (кількість днів прострочення) х 1% = 3950 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2020 року - 5000 (заборгованість зі сплати аліментів) х 47 (кількість днів прострочення) х 1% = 2350 грн.;

пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2020 року - 3035,71 (заборгованість зі сплати аліментів) х 16 (кількість днів прострочення) х 1% = 485,71 грн.;

При цьому, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину складає 58 135,71 гривень.

Відповідно до ст. 196 СК України, з відповідача на користь позивача може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 33000,06, що є не більше 100 відсотків заборгованості.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені за прострочку справити додаткових витрат апелянтом не оскаржувалось.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 28 526, 90 гривень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 28 526, 90 грн.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.122019 по 17.02.2020 року у розмірі 28526,90 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе