Головуючий у І інстанції Даниленко В.В.
Провадження № 22-з/824/475/2021 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
У Х В А Л А

29 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Поливач Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описок у постанові Київського апеляційного суду від 25 березня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Н2О», про звернення стягнення на майно,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2011 року ПАТ АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є ПАТ «Таскомбанк»,звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «Н2О», в якому, уточнивши позовні вимоги, просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: адміністративно-побутовий корпус з ремонтними боксами щоденного обслуговування автомобілів (літ.А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 887,30 кв.м), що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом реалізації на прилюдних торгах за ціною не нижче, що буде визначена в процесі виконавчого провадження згідно з Законом України „Про виконавче провадження", а грошові кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки - адміністративно-побутового корпусу з ремонтними боксами щоденного обслуговування автомобілів (літ.А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 887,30 кв.м.) та належить на праві власності ОСОБА_1 , спрямувати на погашення заборгованості за кредитним договором №КР 42-2007 від 28.12.2007 року в розмірі 6 095 242 грн. 18 коп. на користь Публічного акціонерного товариства „Таскомбанк", з яких: заборгованість по тілу кредиту - 4 623 669 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 900 733 грн. 34 коп.; пеня, нарахована на суму простроченої заборгованості - 570 839 грн. 84 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2012 року позов було задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2016 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2014 року залишено без змін.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 01 березня 2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2014 року та рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 червня 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 17 березня 2020 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: адміністративно-побутовий корпус з ремонтними боксами щоденного обслуговування автомобілів (літ.А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 887,30 кв.м), що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом реалізації на прилюдних торгах за ціною не нижче, що буде визначена в процесі виконавчого провадження згідно з Законом України „Про виконавче провадження".

Грошові кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, а саме: адміністративно-побутового корпусу з ремонтними боксами щоденного обслуговування автомобілів (літ.А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 887,30 кв.м) та належить на праві власності ОСОБА_1 (відповідно до іпотечного договору від 28.12.2007 року) спрямовано на погашення заборгованості за кредитним договором №КР 42-2007 від 28.12.2007 року в розмірі 6 095 242 грн. 18 коп. на користь ПАТ „Таскомбанк", з яких: заборгованість по тілу кредиту - 4 623 669 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 900 733 грн. 34 коп.; пеня, нарахована на суму простроченої заборгованості - 570 839 грн. 84 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Таскомбанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м.Києва від 17 березня 2020 року - без змін.

У квітні 2021 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описок у постанові Київського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, в якій він посилався на те, що в тридцять четвертому абзаці мотивувальної частини постанови допущені описки про те, що: «25.06.2008 року банк прийняв заяву №1 позичальника про продаж іноземної валюти, якою TOB «Н2О» зобов`язало банк здійснити продаж іноземної валюти в сумі 85 000 доларів США та зарахувати її гривневий еквівалент на поточний рахунок та надало банку право утримати комісійну винагороду з коштів, отриманих від продажу іноземної валюти».

Заявник зазначає, що вищевказані описки допущені апеляційним судом всупереч преюдиційним фактам, встановленим в рішенні господарського суду по справі: № 5011-48/12283-2012, якими встановлено, що заява не відповідає вимогам п.п. 1.6, 3.1, 3.4 Положення про оформлення та виконання документів на перерахування, зарахування, купівлю та продаж іноземної валюти або банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.03.2003 р. № 82, щодо форми та змісту, передбачених для даного виду документів, та підстави вважати її вчиненою відсутні. Отже, договір № 163 про розрахункове обслуговування шляхом здійснення електронних платежів від 27.12.2007 р. регулює лише порядок передачі документів щодо переказу коштів з рахунка платника на рахунок отримувача, в той час, як заява про продаж іноземної валюти, за своєю правовою природою, не відносить до таких документів.

Враховуючи викладене, заявник просив виправити допущені у постанові Київського апеляційного суду від 25.03.2021 року описки «надало» на «не надало», «зобов`язало» на «не зобов`язало» та «зарахувати» на «не зарахувати», постановивши з цього приводу відповідну ухвалу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описок, колегія суддів дійшла висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року за №14 «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Зі змісту заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описок вбачається, що фрази мотивувальної частини постанови апеляційного суду, які просить змінити заявник, а саме: «надало» на «не надало», «зобов`язало» на «не зобов`язало» та «зарахувати» на «не зарахувати» фактично відображають встановлені судом обставини справи, і задоволення цієї вимоги заявника призведе до зміни змісту судового рішення, що є недопустимим в силу вказівки закону.

Таким чином, оскільки заявник фактично порушує питання про зміну змісту судового рішення шляхом зміни фактично встановлених судом обставин справи, що є недопустимим в силу вказівки закону, підстави до задоволення його заяви про виправлення описок відсутні.

Керуючись ст.269 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описок у постанові Київського апеляційного суду від 25 березня 2021 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Н2О», про звернення стягнення на майно- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя доповідач:

Судді: