Ухвала

29 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 766/10285/17

провадження № 61-6677ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усик Г. І.

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллбаутех» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллбаутех» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллбаутех» (далі - ТОВ «Аллбаутех»)

Позов обґрунтовано тим, що у грудні 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Аллбаутех» укладено публічний договір купівлі-продажу чаші басейну за допомогою мережі Інтернет, за умовами якого останній зобов`язався продати, а у подальшому доставити і вмонтувати басейн ECON pool серії FUN, тип В, форма «квасоля», внутрішніми розмірами 7,5 м х 3,0 м х 1,5 м, а він зі свого боку зобов`язався прийняти вказаний товар, оплатити його вартість та вартість доставки і монтажу.

На виконання умов договору, позивач 01 грудня 2015 року сплатив обумовлену у договорі вартість товару та супутніх послуг у сумі 114 683,00 грн ТОВ «Аллбаутех».

На підтвердження прийняття замовлення та початок виконання зобов`язань, відповідач надав йому специфікацію від 14 лютого 2015 року № ПВ 1555, яка містила в собі опис басейну, його вартість та вартість доставки і монтажу, а в подальшому більш детальну специфікацію від 14 грудня 2015 року № ПВ 1554, з якої вбачається, що строком доставки басейну визначено 01 березня 2016 року, а також визначена остаточна вартість предмету договору та кошторис його монтажу. Перед монтажем придбаного басейну ТОВ «Аллбаутех» складено схему будівельної підготовки для монтажу басейну від 20 лютого 2017 року, що було невід`ємною частиною публічного договору. Басейн було доставлено та вмонтовано у березні 2016 року на території домоволодіння АДРЕСА_1 . Оскільки на момент монтажу басейну домоволодіння перебувало на стадії будівництва, експлуатація басейну не здійснювалась, при цьому, басейн та додаткове обладнання до нього зберігалося з урахуванням усіх рекомендацій продавця. У квітні 2017 року сталася деформація стін чаші басейну, які були ввігнуті до середини ємкості, у зв`язку з чим експлуатація басейну стала неможлива.

Позивач вважав придбаний ним басейн неякісним, що призвело до його пошкодження. На його звернення із проханням здійснити заміну неякісного товару відповідач не реагує, чим порушує його права як споживача, тому просив суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, розірвати договір купівлі-продажу басейну ECON pool серії FUN, тип В, форма «квасоля», внутрішніми розмірами 7,5 м х 3,0 м х 1,5 м, укладений між ним та ТОВ «Аллбаутех»; стягнути з ТОВ «Аллбаутех» на його користь грошові кошти у розмірі 218 444,60 грн, оплачених ним за неякісний товар; стягнути з ТОВ «Аллбаутех» у якості моральної шкоди 10 000,00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано публічний договір, укладений між ТОВ «Аллбаутех» та ОСОБА_1 від 23 вересня 2015 року, укладений за специфікацією № 1551, предметом якого є басейн ECON pool серії FUN, тип В, форма «квасоля», внутрішніми розмірами 7,5 м х 3,0 м х 1,5 м, повна вартість послуг договору 114 683,00 грн. Стягнуто з ТОВ «Аллбаутех» на користь ОСОБА_1 сплачену за договором, укладеним за специфікацією № 1551 від 23 вересня 2015 року суму 114 683,00 грн та моральну шкоду 10 000,00 грн, а разом 124 683,00 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ТОВ «Аллбаутех» у квітні 2021 року звернулося засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру про розірвання договору купівлі продажу, що не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, та майнова вимога про стягнення на користь позивача грошових коштів оплачених ним за неякісний товар у розмірі 218 444,60 грн, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн, яка у сумі неперевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн).

З огляду на зазначене вище, ця справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Заявник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки суди вийшли за межі позовних вимог. Так, зокрема позивач у прохальній частині позовної заяви просив розірвати договори від 14 грудня 2015 року за номерами специфікацій: 1554, 1555, тоді як суд першої інстанції ухвалив рішення про розірвання договору за специфікацією від 23 вересня 2015 року № 1551. Крім того, судами попередніх інстанцій не враховано постанову Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 520/10492/16-ц, в якій зазначено: «Також, підписуючи договір 02 квітня 2016 року, відповідач відповідно до пункту 2.2.2. надав ОСОБА_1 рекомендації щодо експлуатації проданого ним товару та сторони обумовили, що у випадку порушення цих правил та рекомендацій з їх експлуатації, ремонт продукції здійснюється за рахунок продавця. Таким чином, доводи позивача про те, що ФОП ОСОБА_2 не надав йому необхідної та достовірної інформації про правила користування проданим ним товаром, є безпідставними».

Наведені заявником обставини, які, на його думку, потребують формування єдиної правозастосовчої практики по суті не стосується фундаментальних питань права, а зводяться до непогодження із встановленими судом обставинами справи та переоцінки доказів. Посилання на постанову Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 520/10492/16-ц Суд відхиляє, як необґрунтовані, оскільки висновки у цій справі зроблені на підставі конкретних обставин та оцінки доказів, які є відмінними від обставин та наявних доказів у справі № 766/1028517. Таке посилання не стосується питання правозастосування.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Інших посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, зокрема, з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, та зазначених підстав не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллбаутех» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду відвід 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллбаутех» про захист прав споживача відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик