Справа № 521/89/13-ц
Провадження № 8/521/4/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шкодіної Любові Василівни про призначення повторної посмертної судово-медичної генетичної експертизи, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Малиновська державна нотаріальна контора у м.Одесі про встановлення факту батьківства та визнання права на спадкування за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року у справі було призначено посмертну судово-медичну генетичну експертизу, проведення якої було доручено КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», на вирішення якої було поставлене питання - чи являється ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_2 ? Провадження у справі зупинено.

05.03.2020р. до суду повернулися матеріали цивільної справи з висновком експерта №162 від 28.02.2020р..

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2020 року провадження у справі було поновлено та призначено її до розгляду.

Як вбачається з висновку експерта № 162, експертиза була розпочата 22 грудня 2019 року та закінчена 28 лютого 2020 року та згідно до означеного висновку експерта «Відповідно до законів успадкування, генотип дитини повинен містити один алель кожного локусу від матері і один батька. Молекулярно-генетичним аналізом ДНК зразка рідкої крові громадянки ОСОБА_2 та фрагменту скріплення черепу, відібраного під час ексгумації трупа ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено: для кожного з досліджених SRT-локусів в генотипі громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляється алель умовного батьківського походження, якій формально співпадає з алелем в генотипі передбачуваного батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: D8S1179-12; D21S11-28; D7S820-12; CSF1PO-10; D3S1358-16; TH01-9.3; D13S317-11; D16S539-12; D2S1338-23; D19S433-14; vWA-16; TPOX-11; D18S51-22; D5S818-11; FGA-21. Проведена оцінка вірогідності результатів генетичного аналізу вказує на те, що такий збіг можна вважати закономірним, тобто зумовленим кровним спорідненням між заявленим передбачуваним батьком та дитиною, з ймовірністю не нижче 99,98%. Таким чином, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , може являтися біологічним батьком громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ймовірністю 99,98%; таким чином, батьківство практично доведено».

Не погоджуючись з висновком посмертної судово-медичної генетичної експертизи представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , заявила клопотання про призначення повторної посмертної судово-медичної генетичної експертизи та просила на вирішення експертизи поставити питання: чи є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ? Проведення експертизи просила доручити експертам Київського науково-експертно-криміналістичного центру МВС.

В обґрунтування свого клопотання представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 посилається на те, що висновок експерта № 162 від 28.02.2020 року є таким, що складено з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, а саме з висновку експерта не можливо встановити якими методами та методиками розраховувалося батьківство, зокрема відсутнє жодне посилання на нормативне обґрунтування вибору формули розрахунку батьківства РР («батьківства») і експертами у висновку було зазначено, що ними використовувалося такі нормативні документи, як «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), методичні рекомендації, Київ, 2012,32с» та Керівництво по використанню набору з ПЛР-ампфлікації «AmpFISTR Identifiler Plus»(«Applied Biosystems», США). Представник ОСОБА_1 адвокат Шкодіна Л.В., обґрунтовує клопотання про призначення повторної посмертної судово-медичної генетичної експертизи тим, що в реєстрі методик проведення судових експертиз Міністерства юстиції України у розділі «9.Біологічна експертиза» Методика, яку використовували експерти КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», відсутня і не пройшла належну реєстрацію. Також адвокат Шкодіна Л.В. посилається на те, що на адвокатський запит Державною службою України з лікарським засобів та контролю за наркотиками було надано відповідь про те, що у реєстрі осіб відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг, відсутня інформація щодо «набору реактивів для виділу ДНК «PrepFiler® Forensic DNA Extraction Kit» (виробник »(«Applied Biosystems», США).

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала клопотання про призначення повторної посмертної судово-медичної генетичної експертизи та просила його задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Бузова Т.Г. заперечували проти задоволення заявленого клопотання. Адвокат Бузова Т.Г. надала до суду відповідь КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 02.02.2021 р. № 363-02, яка була отримана нею на адвокатський запит. У зазначеній відповіді зазначено, що судово-медична молекулярно-генетична експертизи проводиться Одеським обласне бюро судово-медичної експертизи як один з видів судово-імунологічної експертизи, проведення якої регламентовано Наказом МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» та відповідними правилами проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичних експертиз. Також з цієї відповіді вбачається, що методики, які застосовуються у практиці роботи відділення, залежать, насамперед від виду наборів реактивів, які використовуються у відділенні. Дані набори та порядок їх використання розроблені їх виробником, та мають відповідну реєстрацію, яка дозволяє використовувати їх в Україні. Використання набору ПЛР-ампфлікації « ІНФОРМАЦІЯ_3 »(«Applied Biosystems», США) викладено у методичних рекомендаціях, які узгодженні Міністерством охорони здоров`я України 19.06.2012 р. «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), методичні рекомендації, Київ, 2012,32с.

Представник Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання про призначення повторної посмертної судово-медичної генетичної експертизи з огляду на наступне,

Відповідно до частини другої статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Згідно частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до вимог статті 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються, зокрема можливістю призначення повторної судової експертизи.

Статтею 7 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать:науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про судову експертизу» організація науково-методичного забезпечення судово-експертної діяльності та організаційно-управлінські засади діяльності державних спеціалізованих установ покладаються на міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, до сфери управління яких належать державні спеціалізовані установи, що здійснюють судово-експертну діяльність. Для розгляду найважливіших питань розвитку судової експертизи, що мають міжвідомчий характер, при Міністерстві юстиції України створюється Координаційна рада з проблем судової експертизи, яка діє відповідно до Положення про неї, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Методики проведення судових експертиз (крім судово-медичних та судово-психіатричних) підлягають атестації та державній реєстрації в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України забезпечує видання міжвідомчого науково-методичного збірника "Криміналістика та судова експертиза".

Відповідно до пункту 1.1. Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 №6, (далі Правила) судово-медична експертиза (дослідження) речових доказів у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, а також судово-медична експертиза на підприємницьких засадах проводиться згідно з Законом України «Про судову експертизу», процесуальним законодавством, іншими законодавчими актами, Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи, даними Правилами та затвердженими нормативними документами Міністерства охорони здоров`я України.

Пунктом 2.5.4 Правил визначено, що експертиза спірного батьківства, спірного материнства і підміни дітей проводиться в такій послідовності: а) ознайомлення з наданими документами; б) збір анамнезу (перенесені захворювання, трансфузії крові тощо); в) відбір крові і слини; г) аналіз крові, а при необхідності і слини; д) складання підсумку.

Пунктом 2.5.6. Правил встановлено, що експертиза спірного батьківства, спірного материнства і підміни дітей може бути проведена у випадку, коли одного з батьків чи дитини немає в живих, але є який-небудь біологічний матеріал від них (пляма крові, виділення, волосся тощо) чи медична документація з зазначенням групи крові.

В пункті 1 розділу І Методичних рекомендацій «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підмінах дітей), Київ, 2012 рік» (далі Методичні рекомендації), які використовувались при проведенні судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, зазначено, що дослідження біоматеріалу з метою ідентифікації особи проводяться у наступних випадках, зокрема, встановлення правдивих батьків дитини у справах про спірне походження дітей (оспорювання батьківства, материнства або підміни дітей).

У названих випадках дослідженню підлягають:

- кров, слина, сперма, волосся, кістки, зуби, нігті, піднігтьовий вміст, інші тканини, органи, або окремі частини тіла. Це можуть бути зразки біоматеріалу як від живих осіб або трупів, так і сліди на речових доказах;

- матеріали кримінальних та цивільних справ, вивчення яких вимагає спеціальних знань у галузі молекулярної біології і генетики.

У пункті 1 розділу ІІІ Методичних рекомендацій проведення експертизи (дослідження) спірного батьківства, материнства, підміни дітей, родинності зазначено, що найдоцільніше для проведення зазначених експертиз (досліджень) проводити відбір зразків крові, в окремих випадках букального епітелію.

За змістом пункту 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (з подальшими змінами і в редакції наказу від 26.12.2012 № 1950/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.01.2013 за №1/22533, під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, методів дослідження) належить до компетенції експерта.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Методичних рекомендацій панель алельних маркерів локусів, що використовується в експертизах (дослідженнях) при проведенні ДНК-аналізу в експертизах та дослідженнях використовується стандартна тест-система, яка відпрацьована виробником, і тільки вимагає дотримання параметрів, викладених в доданій інструкції.

В цю тест-систему входить і панель алельних маркерів, яка складається із наступних локусів: D8S1179, D21S11, D7S820, CSF1PO, D3S1358, THO1, D13S317, D16S539, D2S1338, D19S433, VWA, TROX, D18S51, AMEL, D5S818, FGA.

Використання вказаного числа локусів достатнє, щоб при розрахунках отримати ймовірність батьківства не нижче 99,99%.

При цьому в пункті 2 розділу ІІІ Методичних рекомендацій вказано, що при відсутності у заявленого батька алелей, що співпадають з алелями не материнського походження (батьківського) в геномі дитини, робиться висновок про виключення батьківства. Однак з урахуванням можливих мутацій, за одним локусом однозначно не можна робити такий висновок. За міжнародними вимогами, що були прийняті на Другому Міжнародному Симпозіумі з Ідентифікації людини в 1991 році, для виключення батьківства необхідне неспівпадіння як мінімум за трьома локусами (при дослідженні 12-18 локусів). Таких вимог дотримується і Україна.

Згідно пункту 3 Розділу ІІІ Методичних рекомендацій розрахунок відсотка ймовірності батьківства за вимогами цього ж симпозіуму батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше ніж 99,99% (для повного тріо: мати, передбачуваний батько, дитина за умови, що істинність іншого із батьків є безспірною) і 99,9% (для дуету: передбачуваний батько - дитина), що вираховується з використанням теореми Байєса РР(англ. Probabiliti of Paterniti, РР).

Згідно до п. 1.1 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи № 6 від 17.01.1995 року, яка була затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 р. № 6 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року № 254/790 судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об`єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду. Судово-медична експертиза виконується згідно з Законом України "Про судову експертизу" (4038-12), процесуальним законодавством, іншими законодавчими актами, міжнародними договорами та угодами про взаємну правову допомогу і співробітництво, що регулюють правовідносини у сфері судово-експертної діяльності, даною Інструкцією та нормативними документами, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я (надалі - МОЗ) України N 6 ( z0248-95 ) від 17 січня 1995 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 надала суду розпечатаний з інтернету криміналістичний вісник державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, тобто тієї установи, якій представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 просила доручити проведення повторної посмертної судово-медичної генетичної експертизи, з якого вбачається, що зазначена установа також використовує набір реактивів для проведення ампфлікації « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

У змісті висновку експерта №162 від 28.02.2020 року наведено методологію і процедуру молекулярно-генетичного дослідження, науково-технічну та довідкову літературу, інші інформаційні джерела, які використовувались експертом при вирішенні поставлених питань.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність застосування експертом відповідного методу проведення експертизи вищевказаним Правилам проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичних експертиз та Методичним рекомендаціям «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), Київ, 2012 рік».

Таким чином у суду відсутні підстави для визнання висновку експертів необґрунтованим, він не суперечить іншим матеріалам цивільної справи та не викликає сумніви в його правильності.

Згідно пункту 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 53/5 від 08.10.1998, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Згідно з роз`ясненими, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові. Отже, призначення повторної експертизи допускається лише у разі доведення факту наявності об`єктивних підстав для сумніву у висновках первинної експертизи.

Враховуючи відсутність підстав, зазначених в частині другій статті 113 ЦПК України, для призначення повторної експертизи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника заявника про призначення повторної комплексної судово-медичної генетичної експертизи.

Керуючись ст.ст.103,110,113,352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шкодіної Любові Василівни про призначення повторної посмертної судово-медичної генетичної експертизи у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одесі про встановлення факту батьківства та визнання права на спадкування за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН