Ухвала

26 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 285/1464/20

провадження № 61-2719ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2021 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 січня 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Підставою касаційного оскарження рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 18 січня 2021 року заявник визначає відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Проте заявник не вказує, щодо застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок. Узагальнене посилання заявника на

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України не свідчить про визначення конкретних підстав, на яких подається касаційна скарга.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

За таких обставин ОСОБА_1 необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Касаційна скарга містить клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

До касаційної скарги заявником додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 15 лютого 2021 року, з яких вбачається, що заявник з першого кварталу 2020 року до третього кварталу 2020 року отримала 18 747,55 грн.

Як вбачається з наданого заявником доказу, 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік складає 937,38 грн. Судовий збір за подання касаційної скарги на судові рішення підлягає сплаті у розмірі 5 885,60 грн.

ОСОБА_1 не додала належних доказів, які б свідчили про те, що її майновий стан унеможливлює сплату судового збору за подання скарги у встановленому розмірі, тому клопотання заявника підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи надані заявником відомості, суд вважає за можливе зменшити розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 січня 2021 року, до 937 грн.

Тому за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 937 грн, про що надати відповідний документ або документ, що підтверджує підстави звільнення її від сплати судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 січня 2021 року задовольнити частково.

Відмовити ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 січня 2021 року.

Зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 січня 2021 року, до 937 грн.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення

Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 січня 2021 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко