ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2021 року м. Харків

Справа № 635/465/19

Провадження № 22-ц/818/169/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 3 лютого 2020 року, ухвалене суддею Пілюгіною О.М.,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 1 серпня 2011 року у розмірі 58378,65 грн, з яких: 1932,62 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 52289,90 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 900 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2756,13 грн. штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1921 грн.

Позов мотивований тим, що відповідно до заяви № б/н від 1 серпня 2011 відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов`язання по наданню кредитних коштів позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених укладеним кредитним договором. Відповідач не надавав позивачу вчасно грошові кошти для погашення заборгованості, чим порушив зобов`язання за договором. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань утворилась заборгованість, яка станом на 30 вересня 2018 року складає 58378,65 грн, з яких 1932,62 грн заборгованість за кредитом; 52289,90 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 900 грн. заборгованість за пенею та комісією; та штрафів 500 грн фіксованої частини і 2756,13 грн процентної складової.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 3 лютого 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 932 гривні 62 копійки.В задоволенні вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за процентами за користування кредитом, комісією, пенею та суми штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань передбачених договором б/н від 01 серпня 2011 року відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму судового збору в розмірі 1 921 гривню 00 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з копії розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 1932,62 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. У зв`язку з тим, що позивач не довів правомірність нарахування відсотків, пені і штрафів за договором № б/н від 01.08.2011, оскільки у анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату процентів за користування кредитом, пені, комісї та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, суд відхилив розрахунки позивача в цій частині.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду першої інстанції Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просило скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами і неустойкою за кредитним договором та ухвалити нове рішення, задовольнивши вказані позовні вимоги. В іншій частині рішення суду позивач просив залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відповідач поставив підпис в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він ознайомлений з Умовами та правилами та Тарифами, а отже повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах, відсутність підпису на самих Тарифах та Умовах не свідчить про не укладення договору.

Також, позивач не погоджується з висновком суду про необізнаність відповідача щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом, що стало підставою для відмови у позові в цій частині, оскільки ОСОБА_1 особисто підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій визначена відсоткова ставка за користування кредитом 3%, та анкету-заяву, у якій висловлено її згоду на укладення договору та ознайомлення і погодження із складовими договору. Отже, при укладенні договору між сторонами було досягнуто усі істотні його умови, відповідач користувався кредитними коштами та не спростував розрахунок позивача.

У письмових поясненнях позивач АТ КБ «Приватбанк» звертає увагу суду на підписану відповідачем довідку про умови кредитування, яка містить інформацію про базову відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів та строк їх внесення, порядок нарахування пені, розмір штрафів, тобто всі істотні умови договору. Картка відповідача була перевипущена та видана відповідачу строком дії до 07/16, тобто всі розрахунки здійснені банком в межах строку кредитування. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Зазначає вірний розмір заборгованості за процентами в межах строку кредитування з врахуванням встановленої процентної ставки, який за період з 30.04.2014 по 31.07.2016 складає 1650,45 грн.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині залишених без задоволення позовних вимог, тому в іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 1 червня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 8).

В анкеті-заяві зазначені паспортні та анкетні дані відповідача. Зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Також відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за умовами якої базова відсоткова ставка за користування кредитом становить 3 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступним за звітним, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

З виписки по картковим рахункам вбачається, що позичальник ОСОБА_1 користувався кредитними коштами.

За наданим позивачем розрахунком станом на 01.08.2011 заборгованість ОСОБА_1 становить 58378,65 грн, з яких 1932,62 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 52289,90 грн заборгованість за процентами, 900 грн. нарахована комісія, 3256,13 заборгованість по судовим штрафам.

До копії договору позивач додав копії довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У позовній заяві, обгрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (25 травня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (1 жовтня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відмовивши в задоволенні позову в частині стягнення процентів, суд першої інстанції вважав, що їх стягнення між сторонами не погоджено.

Колегія суддів не може погодитись з даними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Судом встановлено, що у підписаній відповідачем анкеті-заяві від 1 серпня 2011 року, не визначено розміру та підстав стягнення з позичальника процентів за користування кредитними коштами, пені та інших штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання. До анкети-заяви позивач долучив довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 26 вересня 2011 року (а.с.9), яка підписана позичальником, відповідачем, та цей факт не спростований.

У цій довідці зазначено, зокрема, базову процентну ставку в місяць за користування кредитом (3%), розмір та строк внесення щомісячного платежу (7% від заборгованості, але не менше 50 грн., до 25 числа місяця наступного за звітним), розмір комісії за зняття готівкових коштів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафи та ін.

У позовній заяві позивач зазначив, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в розрахунку доданому до позовної заяви позивач зазначив, що залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 1932,62 грн, в анкеті-заяві, підписаній відповідачем не зазначено бажану суму кредитного ліміту.

З виписки по картковим рахункам вбачається, що позичальник ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково виконував свої зобов`язання щодо їх повернення.

Тобто, між сторонами виникли договірні зобов`язання, які передбачають не тільки повернення тіла кредиту, але й сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Враховуючи викладене та те, що відповідачем не спростовано і не подано доказів на спростування зазначених обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредиту.

Відповідно до частин першої, другої, третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки матеріалами справи не спростовано отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними, з відповідача підлягають стягненню й проценти у передбаченому у підписаній нею довідці про умови кредитування розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії виданої перевипущеної відповідачу картки до 07/16, позивач у поясненнях до апеляційної скарги просить стягнути заборгованість за процентами станом на 31 липня 2016 року.

З урахуванням підстав позову та викладених вище мотивів, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в межах строку кредитування, що зазначена та розрахована позивачем у поясненнях до апеляційної скарги, а саме у розмірі 1650,45 грн.

Також, відповідно до Довідки про умови кредитування підписаної відповідачем за порушення строків платежів по будь - якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 30 днів позичальник сплачує штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним договором з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

З огляду на суму заборгованості відповідача за тілом кредиту у розмірі 1932,62 грн. заборгованість зі сплати штрафів становить 500 грн. фіксована частина, 96,63 грн. процентна складова.

Враховуючи наведене та беручи до уваги період стагнення заборгованості, а також розрахунок позивача стягненню підлягає пеня у розмірі 231,84 грн.

Враховуючи наведене, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 3 лютого 2020 року підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за відсотками за період з 30.04.2014 по 31.07.2016 у розмірі 1650,45 грн., пені у розмірі 231,84 грн. та штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 96,63 грн. (процентна складова), всього: 2478,92 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Розподіл судових витрат слід здійснити в порядку ст.141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 363 грн. (Позов пред`явлено на суму 58378,65 грн., задоволено на суму 4411,54 грн., що становить 7,56% від загальної суми. За подання позову та звернення з апеляційною скаргою сплачено судовий збір у розмірі 4802,50 грн., з якої 7,56% становить 363 грн.)

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 3 лютого 2020 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове.

Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, поштова адреса: вул. набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094) заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 1650 грн. 45 коп., заборгованість за пенею в сумі 231 грн. 84 коп., штрафи: 500 грн. -фіксована частина та 96 грн. 63 коп. процентна складова, всього: 2478 (дві тисячі чотириста сімдесят вісім) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, поштова адреса: вул. набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094) судовий збір в розмірі 363 (триста шістдесят три) грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та в апеляційному порядку не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених вп.2.ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова