Справа № 288/616/21
Провадження № 2/288/192/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє: ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба її довірителя ОСОБА_3 , останнє місце проживання якої було село Лисівка, Попільнянського району, Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

Крім іншого майна, до складу входять: земельна ділянка площею 0,71 га, розташована на території Корнинської селищної ради в АДРЕСА_1 , яка передана у приватну власність спадкодавцю (в особисту власність 0,60 га і в постійне користування 0,11 га) рішенням виконавчого комітету Лисівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області № 27 від 18 листопада 1993 року.

На підставі заповіту, посвідченого Лисівською сільською радою 01 липня 1998 року і зареєстрованого в реєстрі під № 6, ОСОБА_1 являється спадкоємцем зазначеного майна.

Спадщину довіритель прийняв шляхом подання заяви до Попільнянської державної нотаріальної контори. Заведена спадкова справа № 6 на майно ОСОБА_3 .

Крім ОСОБА_1 , інші спадкоємці відсутні.

06 березня 1999 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований на спадковій земельній ділянці в АДРЕСА_1 , реєстр 304.

Документи, підтверджуючі право власності на спадкову земельну ділянку, відсутні.

На звернення до Корнинської селищної ради завершити приватизацію, одержали повідомлення від 25.03.2021 року № 476, що селищна рада не має такої можливості.

Позивач просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, посвідченим Лисівською сільською радою 01 липня 1998 року і зареєстрованого в реєстрі під № 6, на майно ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки площею 0,71 га, розташованої на території Корнинської селищної ради в АДРЕСА_1 , яка передана у приватну власність спадкодавцю рішенням виконавчого комітету Лисівської сільської ради с. Лисівка, Попільнянського району, Житомирської області № 27 від 18 листопада 1993 року.

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явились, в позовній заяві просили справу слухати у їх відсутність.

Представник відповідача Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, 06 травня 2021 року надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовної заяви не заперечують.

Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 29 липня 1998 року Лисівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 8. /а.с.5/

Відповідно до Заповіту посвідченого 01 липня 1998 року секретарем Лисівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 заповіла усе своє майно, належний їй житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці 0,71 га в селі Лисівка, Попільнянського району, Житомирської області, внуку ОСОБА_1 . Заповіт зареєстрований у реєстрі під № 6. /а.с.6/

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 06 березня 1999 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її внук ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з житлового будинку, а також земельна ділянка площею 0,60 га, що знаходяться в АДРЕСА_1 . /а.с.7/

Як вбачається з Архівного витягу з рішення № 27 від 18.11.1993 року Лисівської сільської ради с. Лисівка Попільнянського району Житомирської області «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» виданого Архівним сектором Попільнянської РДА Житомирської області за № 05-03/118 від 25 березня 2021 року, передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки в межах населених пунктів та користування «так в документах» згідно списку: ОСОБА_3 : 60 - в особисту власність, 11 - в постійне користування. /а.с.8/

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 29 січня 2021 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна та про право власності, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_1 , розмір частки: 1/1. /а.с.9/

Довідкою № 47 від 25 березня 2021 року Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області передбачено, що дійсно не було можливості завершити процедуру приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка передана у приватну власність громадянці ОСОБА_3 , рішенням виконкому Лисівської сільської ради № 75 від 21.07.1993 року. /а.с.10/

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 03 листопада 2014 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи безтерміново. /а.с.11/

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509- VІ).

Згідно пункту 7 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

З 01 січня 2013 року, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, (видається свідоцтво про право власності).

Частина 1 статті 377 ЦК України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За вимогами статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до приписів частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем, права на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; статтями 120, 121, 125, 126, 131 ЗК України; статтями 182, 334, 377, 1216-1218, 1225, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 82, 128, 189-200, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємцем за заповітом, посвідченим Лисівською сільською радою 01 липня 1998 року і зареєстрованого в реєстрі під № 6, на майно ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки площею 0,71 га, розташованої на території Корнинської селищної ради в АДРЕСА_1 , яка передана у приватну власність спадкодавцю рішенням виконавчого комітету Лисівської сільської ради с. Лисівка, Попільнянського району, Житомирської області № 27 від 18 листопада 1993 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник