Справа № 373/257/21
Номер провадження 2/373/362/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Керекези Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 373/257/21 за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із позовом і просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за кредитним договором № CL-101796 від 28 березня 2018 року в розмірі 127888 грн 64 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 85516 грн 10 коп., заборгованість за відсотками 41407 грн 11 коп., пеня 965 грн 43 коп. Також просить стягнути із відповідачів судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16625 грн 52 коп.

Посилається на те, що між ПАТ «Кредобанк», правонаступником прав і обов`язків якого є АТ «Кредобанк», та відповідачем ОСОБА_1 28 березня 2018 року був укладений кредитний договір № CL-101796, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 100000 грн. 00 коп. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість перед банком. Представник позивача просить стягнути заборгованість солідарно із відповідачів, посилаючись на ч.2 ст.65 СК України, відповідно до якої при укладенні договорів одним із подружжя вважається таким, що він діяв за згодою другого з подружжя. Вважає, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, не зважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Крім того, представник позивача просить стягнути із відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16625 грн 52 коп.

Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою від 09 березня 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Відповідачам було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за їх клопотанням, яке влни може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачами, які належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України

Судом встановлено наступне.

28 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Кредобанк», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL-101796 (далі Договір), відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 100000 грн 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером № 16225876 від 28 березня 2018 року (а.с.30).

Із копії анкети-заяви № CL-101796 від 27 березня 2018 року (а.с.20-21) вбачається, що вона підписана відповідачем ОСОБА_1 . Крім того, в ній зазначено, що ОСОБА_2 не заперечує проти отримання її чоловіком кредиту, про що свідчить її власноручно поставлений підпис.

Кредит був наданий відповідачу строком на 60 місяців до 27 березня 2023 року (п.2.3 Договору). Пунктом 4.1 Договору встановлено процентну ставку за користування кредитним коштами у розмірі 44,99 % річних. Пунктом 4.5 Договору визначено реальну річну процентну ставку 55,51 % річних.

Відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 29 січня 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 127888 грн 64 коп., в тому числі:

-сума заборгованості за кредитом 85516 грн 10 коп.;

-сума заборгованості за відсотками 41407 грн 11 коп.;

-пеня 965 грн 43 коп.

23 листопада 2020 року банком на адресу відповідача ОСОБА_1 була направлена вимога про необхідність сплати заборгованості за вищезазначеним кредитним(а.с.38). Дана вимога не була отримана відповідачем (а.с.40-41), конверт повернувся на адресу відправника із відміткою працівника поштового зв`язку «За закінченням терміну зберігання».

Суд приймає до уваги подані сторонами докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України стосовно порядку укладення, виконання кредитних договорів, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п.6.1 Договору Позичальник зобов`язувався повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього.

Згідно п.6.3 Договору Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум ануїтентного платежу (розмір якого визначається п.6.2 Кредитного договору).

Згідно п.6.2 Договору Позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 4262 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору.

Пунктом 4.1 Договору встановлено процентну ставку за користування кредитним коштами у розмірі 44,99 % річних. Пунктом 4.5 Договору визначено реальну річну процентну ставку 55,51 % річних.

Відповідно до вимог ст. ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.

Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Частина друга ст.1054 та частина друга ст.1050 ЦК України передбачає право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту у разі порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту.

Пунктом 6.9 Договору передбачено право Банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника.

Подані позивачем докази дають підстави вважати доведеним факт укладення між банком та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, на виконання якого позичальником були отримані кошти у вищезазначеному розмірі, користування відповідачем кредитними коштами та невиконання належним чином умов договору, що призвело до утворення заборгованості за кредитом в розмірі 85516 грн 10 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 41407 грн 11 коп.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.7.1 Договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконання грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання.

Оскільки відповідач належним чином не виконує зобов`язань за кредитним договором, то задоволенню підлягає позовна вимога про стягнення пені в розмірі 965 грн 43 коп .

Положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі № 638/18231/15-ц).

Крім того, пунктом 3 статті 61 СК України встановлено, що, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 30 червня 2020 року по справі № 638/18231/15-ц вбачається, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Як вбачається із доданих представником позивача доказів, відповідач ОСОБА_2 власноручно підписала анкету-заяву, якою надала згоду на укладення її чоловіком кредитного договору та отримання ним кредитних коштів (а.с. 20-21).

ОСОБА_2 доказів оскарження даного договору до суду не подала.

Враховуючи вищевикладене, заборгованість за кредитним договором № CL-101796 від 28 березня 2018 року, укладеним ОСОБА_1 , слід стягнути в солідарному порядку із відповідачів.

Аналогічні висновки викладені і у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року щодо наявності підстав для солідарного стягнення заборгованості із подружжя.

Що стосується стягнення із відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.3 даної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Представник позивача просить стягнути солідарно із відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16625 грн 52 коп.

На підтвердження цього надано копію договору про надання правової допомоги від 11 квітня 2019 року (а.с.46), копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності серії ЧК № 001086 від 01 березня 2019 року(а.с.53). Будь-яких інших доказів надано не було.

З практики Верховного Суду вбачається, що склад та розмір витрат на правничу допомогу входить до предмета доказування у справі. Доказування суми витрат, яка підлягає відшкодуванню, ґрунтується на письмових доказах.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, та вказала, що на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Оскільки представником позивача не подано доказів фактичного надання правової допомоги та фактичної сплати коштів за надання такої допомоги, тому підстав для стягнення таких витрат із відповідача не вбачається.

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню із відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 549, 610, 611, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.60, 61, 65 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (р/р НОМЕР_1 НОМЕР_2 в АТ Кредобанк», МФО 325265, ) заборгованість за кредитним договором № CL-101796 від 28 березня 2018 року в розмірі 127888 (сто двадцять сім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень 64 копійок, в тому числі: заборгованість за кредитом 85516 (вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот шістнадцять) гривень 10 копійок, заборгованість за відсотками 41407 (сорок одна тисяча чотириста сім) гривень 11 копійок, пеня 965 (дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 43 копійок.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

В задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Кредобанк», адреса місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Андріївська, 2/12; адреса для листування: м.Львів, вул.Сахарова, 78; ;

відповідач ОСОБА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Суддя: Я. І. Керекеза