Справа № 626/1904/20
Провадження № 2/626/50/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

27.04.2021 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.,

за участі секретаря судового засідання Краєвої А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася 19.08.2020 року до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила: визнати грошові кошти у розмірі 168000 грн. спільним сумісним майном подружжя , виділити їй у власність частину грошових коштів в сумі 84000 грн , які є спільним майном подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували з 06.11.2010 року в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 11.02.2020 року за позовом ОСОБА_1 було розірвано шлюб. За час спільного проживання ними набуте майно у вигляді грошових коштів , які ОСОБА_2 зберігав на рахунках АТ КБ "Приватбанк". На думку позивача, сума заощаджень складала 168000 грн. Оскільки вказані кошти є спільним майном подружжя та відповідач не забажав провести поділ спільного майна подружжя за взаємною згодою, позивач вимушена звернутись до суду з цим позовом.

22.10.2020 року за клопотанням ОСОБА_1 витребувані від АТ КБ "ПриватБанк" документи. 14.01.2021 до суду направлені виписки по рахунках ОСОБА_2 та встановлено, що 18.04.2019 року відповідачем відкрито депозит в сумі 90705,25 грн., який за договором 21.10.2019 року продовжено на новий строк. Станом на 22.01.2020 року на депозитному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , зберігалося 99394,45 грн. Станом на 15.11.2020 року залишок по всіх раніше відкритих рахунках відповідача - 0,00 грн.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя підтримали, та після витребування доказів просили стягнути на користь позивача 49697 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки на час розгляду справи грошові кошти відсутні, таким чином не може бути здійснено поділ відсутнього майна, зокрема грошових коштів , які зберігались до розірвання шлюбу між сторонами на депозитному рахунку ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі , суд встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 06.11.2010 року, який зареєстрований в Відділі реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 131, мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.10.2019 року до Красноградського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 11.02.2020 року було задоволено позовні вимоги та розірвано шлюб між сторонами.

Відповідно інформації, наданої на виконання ухвали суду, АТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_2 18.04.2019 року було відкрито депозит в сумі 90705,25 грн., проводилсь капіталізацій відсотків по депозиту. За договором 21.10.2019 року продовжено депозит в сумі 96335,39 грн. на новий строк з капіталізацією відсотків по депозиту. Станом на 22.01.2020 року на депозитному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , зберігалося 99394,45 грн. Після розірвання шлюбу, а саме станом на 15.11.2020 року залишок по всіх раніше відкритих рахунках відповідача - 0,00 грн.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з положеннями глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя.

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно з статтею 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) та відповідно до вимог статті 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК України, інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання спільних коштів не в інтересах сім`ї повинен бути доведеним відповідними доказами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 761/32404/14-ц.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року за № 11, роз`яснено, що грошові кошти (вклади), внесені у банківські установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У п. п. 23, 24 вказаної постанови Пленуму ВСУ судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Під час розгляду справи встановлено, що в період перебування у шлюбі на депозитний рахунок на ім`я ОСОБА_2 , відкритого в АТ КБ "Приватбанк", були внесено кошти в сумі 90705,25 грн , тому на думку суду, вказані кошти та нараховані відсотки, всього у сумі 99394,45 грн., є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Про належність грошових коштів, які були внесені на рахунки у банках під час зареєстрованого шлюбу, до спільного майна подружжя Верховний Суд вказав у своїй постанові від 20 червня 2018 року у справі № 756/14404/15 (провадження № 61-24789св18).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що грошові кошти, що знаходилися у банку на відповідному банківському рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , не були зняті ним у період шлюбу, а тому, суд вважає, що мають місце підстави для їх поділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а частиною 6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем при зверненні до суду сплачено: 840,80 грн. за подачу позовної заяви. Загальна сума заявлених вимог складала 84000 грн.. Здійснюючи розрахунок судового збору суд приймає до уваги , що оскільки позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого нею судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на її користь пропорційно задоволеним вимогам в сумі 497 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, ст. ст.12,13,19, 76, 81, 141, 206, 258, 259, 263,264,265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати грошові кошти в розмірі 99394,45 грн, що були розміщені станом на 22 січня 2020 року на депозитному рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 в АТ КБ "Приватбанк" - спільним сумісним майном подружжя.

Виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме грошові кошти у сумі 49697 грн, та стягнути їх з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Красноградським РВУ МВС України в Харківській області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Красноградським РВУ МВС України в Харківській області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 497 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя