Єдиний унікальний номер 725/2501/21
Номер провадження 6/725/55/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

та приватного виконавця Коломієць В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломієць Віталія Кириловича про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ

У квітні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Коломієць В.К. звернувся до суду з даним поданням, в обґрунтування якого посилався на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2661 виданого 15.11.2010 року Шевченківським районним судом м.Чернівці про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованості в загальній сумі 115992,56 дол. США, що еквівалентні по курсу НБУ на день подачі позову складає 918197,10 грн. ; стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на ІТЗ розгляду справи в суді по 910,00 грн. з кожного.

Зазначав, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику за адресою АДРЕСА_1 , натомість поштове відправлення не було вручене адресату у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання, натоміть з урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленою про початок примусового виконання рішення.

В рамках вказаного виконавчого провадження, з метою примусового виконання рішення суду, приватним виконавцем направлено запити до реєструючих установ, стосовно виявлення у боржника рухомого майна, заробітної плати, пенсії, інших видів доходів для погашення суми боргу та встановлено, що згідно відповіді Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями платник податків за податковим номером чи серією та номером паспорта боржника на обліку в органах ДПС не перебуває; згідно відповіді Пенсійного фонду про осіб - боржників, які працюють за трудовими або цивільно-правовими договорами, інформації про останнє місце роботи боржника не знайдено; згідно відповіді з Пенсійного фонду про отримання боржником пенсії - інформація відсутня; згідно електронної інформації Головного сервісного центру МВС за боржником транспортних засобів не зареєстровано; згідно інформаційної довідки з ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області за боржником земельні ділянки не зареєстровані; відповідно до Реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано право приватної власності житлового будинку загальною площею 212,0 кв.м., житловою площею 78,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, 28.12.2020 року о 16 год. 00 хв. та 26.01.2021 року об 11 год. 00 хв. приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 з, натомість перевірити майновий стан та здійснити проникнення до вказаного будинку не вдалось, оскільки 28.12.2020 року двері до будинку були зачинені, людина яка знаходилась в будинку в категоричній формі відмовилась надати доступ до приміщення для перевірки майнового стану, 26.01.2021 року двері до будинку були зачинені, незважаючи на те, що вимога про забезпечення доступу до вказаного нерухомого майна від 18.01.2021 року була надіслана боржнику та вручена 20.01.2021 року.

Посилався на те, що виходи приватного виконавця, які відбувались 28.12.2020 року та 26.01.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 з, виявились безрезультатними через відмову особи яка перебувала в зазначеному приміщенні та в другому випадку відсутність боржника за даною адресою, у зв`язку з чим приватний виконавець позбавлений можливості провести перевірку майнового стану, здійснення опису та арешту майна боржника, у зв`язку з чим рішення суду залишається невиконаним.

Враховуючи наведене, вважає, що необхідність примусового проникнення в житло полягає у виконанні обов`язку виконавця щодо виявлення та здійснення опису та арешту майна боржника для задоволення вимог стягувача.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив надати йому дозвіл примусово проникнути до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судовому засіданні приватний виконавець вказане подання підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у ньому, вказував на те, що листування з боржником він проводить за адресою АДРЕСА_1 , де остання значиться зареєстрованою, а також просив долучити до матеріалів справи копію інформаційної довідки з відповідного державного реєстру на підтвердження належності боржнику вказаного вище житлового приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 21.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округ Чернівецької області Коломієць В.К. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63381373 з примусового виконання виконавчого листа №2-2661 виданого 15.11.2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованості в загальній сумі 115992,56 дол. США, що еквівалентні по курсу НБУ на день подачі позову складає 918197,10 грн. ; стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на ІТЗ розгляду справи в суді по 910,00 грн. з кожного.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що боржнику ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Держаного реєстру прав власності на нерухоме майно. Вказане будинковолодіння знаходиться на території, що відноситься до територіальної юрисдикції Першотравневого районного суду м.Чернівці.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець звертається до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку неінакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

З системного аналізу вище наведеного в сукупності з положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що права особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовують законодавством збалансовані, у зв`язку з чим у питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права, а тому проникнення у житло чи інше о володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим у демократичному суспільстві.

Відповідно до правового висновку Верховного суду у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/41727/19-ц, рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Крім того, юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Так, звертаючись до суду з даним поданням приватний виконавець зазначав, що він двічі не зміг потрапити до вказаного у подання будинковолодіння, що належить боржнику, зокрема 18.12.2020 року, у зв`язку з тим, що невідомо особа його не пропустила в житло, а також 26.01.2021 року, у зв`язку з тим, що двері були зачинені, про що ним складено відповідні акти.

За змістом ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторонам виконавчого провадження забезпечено право бути присутніми при вчиненні виконавчих дій, а тому відсутність даних про сповіщення боржника щодо проведення виконавчих дій за місцем його проживання свідчитиме про недотримання прав бути приступнім під час проведення виконавчих дій.

Натомість, до матеріалів подання приватним виконавцем не було долучено доказів, які б свідчили проте, що боржник була повідомленою про вчинення виконавчих дій за адресою місцезнаходження належного їй майна 18.12.2020 року, а також про таке її повідомлення не йде мова у тексті подання. Крім того, посилаючись на те, що повідомлення від 18.01.2021 року про вчинення виконавчих дій за вказаною адресою 26.01.2021 року боржник отримала 20.01.2021 року приватний виконавець в порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав суду відповідних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

За таких обставин, суд ставить під розумний сумнів факт обізнаності боржника ОСОБА_1 про вчинення виконавчих дій за адресою АДРЕСА_2 з 18.12.2020 року та 26.01.2021 року, а також про її обов`язок надати доступ до житла, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати про наявність перешкод з боку боржника про вчинення приватний виконавцем вказаних виконавчих дій.

Крім того, виконавцем не надано доказів того, що боржник перебувала за місцем проживання в момент виїзду приватного виконавця та умисно перешкоджала проникненню в житло, у зв`язку з чим виникла необхідність саме примусового проникнення до житла.

При цьому, суд також приймає до уваги, що постанова про відкриття виконавчого провадження, як зазначено у тексті подання, надіслана боржнику за адресою відмінною від місця знаходження належного їй нерухомого майна, та повернута без вручення з відміткою «За закінчення терміну зберігання».

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, наданих приватним виконавцем доказів, на даному етапі порушення конституційного права боржника на недоторканність житла не є виправданим, а тому підстави для задоволення подання відсутні.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 30, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 18, 19 Закону України «Пров виконавче провадження» , ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 439 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломієць В.К. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 з в рамках виконавчого провадження ВП №63381373 з примусового виконання виконавчого листа №2-2661 виданого 15.11.2010 року Шевченківським районним судом м.Чернівці - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду в порядку визначеному главою першою розділу п`ятого ЦПК України або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці в порядку п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 29 квітня 2021 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна