Провадження № 2/219/813/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Фролової Н.М., за участю: секретаря судового засідання Припростої-Черняк О.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмуті в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду позовом Бахмутської міської ради, в якому просить: встановити факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю, починаючи з початку 2010 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 , по день смерті ОСОБА_3 ; визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом залишеного після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 терміном до 6-ти місяців з дня набрання рішення законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що власником квартири АДРЕСА_1 являлася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 23.04.2012 року засвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №693. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Позивач є керівником товариства інвалідів глухих територіальної організації товариства глухих з 2010 року та сурдо перекладачем, а до цього працювала з 1983 року на фабриці УПП УТОГ. На фабриці позивач познайомилася з ОСОБА_3 та стали дружити, так як разом їздили додому. Після звільнення позивача 01.08.2003 року з підприємства, остання постійно навідувалася до ОСОБА_3 , яка мешкала до 2012 року за адресою: АДРЕСА_2 починаючи ще з 14.07.1977 року. У зв`язку з хворобою ОСОБА_3 , яка була інвалідом за станом здоров`я і не можливістю самостійно пересуватися, позивач почала спочатку, починаючи з 2009 року, кожного дня відвідати ОСОБА_3 за місцем її мешкання, а в подальшому, починаючи з 2010 року стали мешкати разом. Позивач заповнювала та сплачувала комунальні послуги за належну ОСОБА_3 на той час квартиру за адресою АДРЕСА_2 , а після придбання іншого житла, щоб хоч ОСОБА_3 могла виходити на вулицю, щоб подихати повітрям, жила в квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 вже зверталася до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, але згідно ухвали суду від 23.10.2017 року заяву було повернуто. Підставою для повернення заяви була заява ОСОБА_1 про повернення заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні до відкриття, так як був порушений порядок і такий спосіб захисту не поновлював права ОСОБА_1 (пенсія була однакова). Позивач також є інвалідом, але третьої групи і їй теж требо була допомога та час, щоб знайти документи, які б свідчили про факти, які мають юридичне значення і дали б підстави для звернення до нотаріусу. У зв`язку з тим, що позивач була не обізнана, як правильно робити і що требо було збирати, вона продовжувала утримувати квартиру АДРЕСА_1 сплачуючи до теперішнього часу комунальні послуги. Заборгованості на теперішній час не має. Оригінали квитанцій, які заповнені позивачем за весь період часу, знаходяться у позивача і будуть надані для огляду і підтвердження обставин, що позивач фактично прийняла спадщину залишену після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом оплати комунальних послуг. В листопаді 2020 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як інших спадкоємців не має, спадкова справа у інших нотаріусів України не відкривалися. Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій від 24.11.2020 року позивачу було відмовлено у зв`язку з пропуском строку визначеного ЦК України у вигляді шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Позивач та померла проживали за однією адресою, постійно, починаючи з 2010 року. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, так як позивач фактично прийняла спадщину, сплачуючи комунальні послуги, як до дня смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , так і після, аж до теперішнього часу. На підставі викладених обставин позивач вимушена звернутися до суду із дійсним позовом.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на підставі викладених у позовній заяві обставин, просили суд їх задовольнити. Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що перебуває у шлюбі з 1986 р., мають двох доньок 34 та 30 років, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 1992 р., вказує також, що з чоловіком вели спільне господарство.

Представник відповідача Бахмутської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи є заява від представника відповідача, в якій останній просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст.81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Кіровськ Донецької області є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 з 17.06.1992 року, та з 14 грудня 1985 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 20.10.2000 Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області (а.с.5).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Римівка Сніжнянського району Донецької області, мала зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 з 08.05.2012 року, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 виданого 26.11.2014 Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області (а.с.7).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.04.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Слєсарєвим В.В., ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.9), що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів 11246575 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 01.11.2016 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.8).

01.11.2016 року між ОСОБА_1 та ПП ОСОБА_5 було укладеного Договір-замовлення на організацію та проведення поховання ОСОБА_3 (а.с.20).

24.11.2020 року постановою приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Полєжаєвої Г.М. відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки пропущений строк у шість місяців для прийняття спадщини, який встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України (а.с.22).

Як вбачається з листа Першої бахмутської державної нотаріальної контори №40/0116 від 14.01.2021 року, згідно даних з Реєстру спадкових справ спадкова справа на майно ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, заповіт від імені ОСОБА_3 не складався (а.с.35-37).

Згідно листа Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), по архіву відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про народження, шлюб, розірвання шлюбу та народження дітей відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявлено (а.с.45-46).

Згідно акту складеного 02.03.2021 року комісією у складі майстра ЖЕД-3 КП «Бахмутська ЖУК» ОСОБА_6 , паспортиста ЖЕД-3 КП «Бахмутська ЖУК» ОСОБА_7 , згідно показань сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 доглядала, проживала та вела спільне господарство з червня 2010 року з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_5 з 14.08.1977 року по 11.04.2012 року (а.с.67).

Згідно акту складеного 02.03.2021 року комісією у складі майстра ЖЕД-3 КП «Бахмутська ЖУК» ОСОБА_6 , паспортиста ЖЕД-3 КП «Бахмутська ЖУК» ОСОБА_7 , згідно показань сусідів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_1 доглядала, проживала та вела спільне господарство з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_4 з 08.05.2012 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.66).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_14 доглядала та деякий час проживала з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 , коли остання хворіла на онкологічне захворювання хвора. Зазначене їй відомо, оскільки вона працює контролером водоканалу і коли приходила знімати показання лічильника там завжди була позивач, також знає це зі слів мешканців будинку. Вона працює у водоканалі з 2008 року та знає, що раніше ОСОБА_15 проживала по АДРЕСА_6 чи сьомий чи восьмий поверх, потім так як вже і вік був, і вона хвора вже була, то цю квартиру продали та купили квартиру в будинку АДРЕСА_7 . Ця квартира була в розбитому стані, зробили ремонт і вона там проживала. Оскільки ОСОБА_15 була глухою, і коли вона ще проживала в будинку АДРЕСА_8 , там завжди з нею була ОСОБА_14 , коли вона приходила знімати показати лічильника. Вони домовлялись, і ОСОБА_16 завжди була присутньою. А коли вона вже була онкохворою, та не могла сама себе обслуговувати, то позивач знаходилась з нею вже постійно, це все почалось приблизно в 2012-2013 році. Коли вона приносила їй квитанції, вона стукала в двері, і їй відчиняла ця людина, і вона їй віддавала квитанції, ця людина відчиняла двері, оскільки ОСОБА_15 не чула. Вона бачила ОСОБА_16 не тільки коли вони зідзвонювались. Коли ОСОБА_15 жила в будинку АДРЕСА_9 там була не постійно, а вже в будинку АДРЕСА_7 коли вона жила, останні роки 2014, 2015, 2016, вона вже там була постійно, бо ОСОБА_15 вже знаходилась у такому стані, що їй потрібний був догляд. Сусіди казали, що ОСОБА_16 там проживає, і вона її там бачила завжди. Їй відомо, що ОСОБА_16 сплачувала комунальні послуги, готувала, прала, прибирала, там завжди було чисто в кімнаті. Коли ОСОБА_15 проживала в будинку АДРЕСА_6 , то ОСОБА_16 приходила її контролювати, вона її там завжди зустрічала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона працювала разом з ОСОБА_18 , вона працювала поряд з ними в одному цеху. ОСОБА_19 була глухоніма. Потім вона перейшла працювати у гуртожиток комендантом, а ОСОБА_14 перейшла працювати головою. Вона спілкувалась з ОСОБА_18 , коли і працювали разом, дружили, вона дуже добре з нею спілкувалась і знала міміку. ОСОБА_16 весь час займалась ОСОБА_18 , потім проживала разом з нею. Допомагала їй, та зверталась до неї, коли необхідні були ліки або продукти. Вінікдиктова проживала по АДРЕСА_7 , там багато глухонімих проживає, вона спочатку проживала в будинку АДРЕСА_9 , потім в будинку АДРЕСА_7 . В будинку АДРЕСА_9 було високо та не завжди ліфт працював, а в будинку АДРЕСА_7 був перший поверх. І там з нею весь час була ОСОБА_16 , вона готувала, прала, допомагала, прибирала. В будинку АДРЕСА_10 стала проживати з 2012 року. Зі слів ОСОБА_16 , вона знає, що вона проживала разом в ОСОБА_18 , та їй пояснювала що вона там живе. Особисто вона підтримувала стосунки з ОСОБА_18 , до тих пір, поки разом працювали, з 1982 року по 1994 рік вона працювала в бригаді, потім перейшла в гуртожиток. Вінікдиктова приходила до них в клуб, глухонімі там збирались по понеділках, це було з 2013 року до 2016 року. ОСОБА_16 з ОСОБА_18 проживали разом, це все їй відомо зі слів ОСОБА_16 . По АДРЕСА_6 проживала сама, родичів у неї не було. ОСОБА_16 проживала разом з ОСОБА_18 в будинку АДРЕСА_6 , з якого часу сказати не може. Вона була в гостях декілька разів. Все це їй відомо зі слів ОСОБА_16 . З позивачем вона (свідок) перебуває у дружніх стосунках. ОСОБА_16 заміжня, з чоловіком стосунки нормальні, з чоловіком жила, і у ОСОБА_18 була, вона не може сказати чи доглядала ОСОБА_16 за ОСОБА_18 , чи жила однією сім`єю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що з ОСОБА_18 , яка померла, та з якою проживала ОСОБА_16 , вона познайомилась у ліфті, це був приблизно 2005 рік. Вона зрозуміла, що людина не розмовляє, і вона допомогла подзвонити їй в двері квартири ОСОБА_16 . Весь цей час вона думала, що це мати ОСОБА_21 , тому що вони схожі, але через деякий час з`ясувалось, сказала їй ОСОБА_22 , що це жінка з якою вони разом працюють та приятелюють. Колись ОСОБА_22 запросила її виміряти тиск ОСОБА_15 , і в її присутності, донька ОСОБА_22 називала її «бабушка ОСОБА_23 », тому спочатку вона думала що це її мама. Ця жінка хворіла, знає це зі слів ОСОБА_22 . ОСОБА_22 її ходила провідувала, потім вона стала частіше там перебувати, оскільки ОСОБА_15 хворіла. Вона заходила до ОСОБА_16 , але її постійно не було вдома, про це казав її чоловік. Зі слів ОСОБА_16 , вона дізналась, що вона часто у ОСОБА_18 , оскільки остання хворіє, погано ходить, живе на 8 поверсі, дуже незручно, і вони намагаються знайти їй квартиру нижче поверхом, щоб їй було зручно. Декілька разів її кликали виміряти тиск, і ОСОБА_16 сказала, що ця жінка переїхала до них, оскільки ліфт не працює та живе у них вдома, це був приблизно 2010 - 2011 рік. ОСОБА_16 проживала з донькою ОСОБА_24 та чоловіком. Потім вони купили квартиру на першому поверсі це був 2012 рік, вони там 2 місяці робили ремонт. В неї навіть були ключі від квартири ОСОБА_16 , вона просила іноді заходити, оскільки робили ремонт, а ця жінка жила у них в квартирі. Вона знає, що в 2012 році у жінки було онкологічне захворювання, і ОСОБА_22 переїхала з нею в однокімнатну квартиру. Вдома були завжди тільки чоловік та донька, колись зустріла її біля магазину, вона каже їй, що їде до ОСОБА_18 . Вона приходила додому до ОСОБА_16 та бачила як вона готує їжу для ОСОБА_18 , вона запитала, чому вона це не робіть у неї, вона відповіла, що там вимкнений газ, щоб не виникало проблем. ОСОБА_16 їй пояснювала, що вона забирала ОСОБА_15 до себе на АДРЕСА_3 , оскільки не працює ліфт та лікарям важко підійматись на 8 поверх. У ОСОБА_16 в квартирі чотири кімнати. Жінка мешкала в окремій кімнаті. Після того як купили іншу квартиру, ОСОБА_16 більше часу знаходилась там. ОСОБА_15 була як члени родини ОСОБА_16 , хоча вона і не розмовляла, але емоційно було видно, що у них доброзичливі стосунки. ОСОБА_15 прожила в родині позивача весь 2010 рік, вона прожила у них до моменту купівлі іншої квартири. У ОСОБА_16 є чоловік та дві доньки, старша донька з ними не проживає, вона заміжня. Вінікдиктова померла восени 2016 року. ОСОБА_16 проживала з ОСОБА_18 , але поверталась додому, вона була вдома вранці перед роботою, ОСОБА_22 йшла перевдягатись, приготувати щось чоловіку та на роботу.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ст.ст.77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи показання свідків, суд зазначає, що ці показання безумовно не були «єдиним» доказом по справі на які посилається позивач. Тому суд визнає, що нічого не вказує на те, що показання свідків є «вирішальними» для результату розгляду справи (див. рішення у справі «Шачашвілі проти Німеччини» (Schatschaschwili v. Germany), пункт 123).

Виходячи з усталеної практики Верховного Суду ( постанова від 11.12.2018 року по справі 521/17175/15-ц), суд приймає до уваги при оцінці наявних показань свідків по справі можливість добросовісної помилки (ненавмисного перекручування об`єктивної дійсності) на користь сторони, яка базується на бажанні свідків допомогти стороні.

Показання свідків зі сторони позивача суд розцінює критично та відхиляє, оскільки покази є неконкретними та не підтверджують факт відносин, притаманних сімейним відносинам і їх показання не можуть вважатися беззаперечливими доказами заявлених вимог.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка чи чоловік, які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

В своїй постанові Верховний Суд України у справі №643/6799/17 від 30.10.2019 вказав, що при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонті тощо.

Оцінивши показання свідків, письмові докази, заслухавши доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відносини її та ОСОБА_3 носили характер сімейних, були пов`язані спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків, із наданих доказів вбачається, що фактично ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_3 , допомагала їй по домогосподарству, купувала продукти харчування та ліки, готувала їжу, організувала поховання, крім того, позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі та як сама зазначила у судовому засіданні одночасно вела спільне господарство і з чоловіком, тож підстави для задоволення позовних вимог щодо встановлення проживання факту однією сім`єю відсутні.

Що ж стосується позовних вимог про визначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , то вони носять похідний характер від позовних вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно дост.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихст.1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України, передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Із системного тлумачення даних норм законодавства можна дійти висновку, що із заявою про прийняття спадщини має право звернути спадкоємець, враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення проживання однією сім`єю відмовлено, позивач не належить до жодної черги спадкування за законом, тому підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, тож в задоволенні позовних вимог в цій частині також необхідно відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76,81 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення суду виготовлено 23 квітня 2021 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Бахмутська міська рада, , адреса знаходження: Донецька область, м.Бахмут, вул.Миру, 44.

Суддя Н.М. Фролова

23.04.2021