ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1291/20 р.
2/622/95/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Дмитренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Золочів Харківської області цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , про стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2020 позивач в особі свого представника за довіреністю звернувся до Золочівського районного суду Харківської області із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача три відсотки річних за невиконання грошового зобов`язання за Кредитним договором № 014/1277/74/89497 від 17.07.2007 року за період з 14.11.2017 року по 12.11.2020 року, у розмірі 5 638,68 доларів США, та понесених у зв`язку зі зверненням до суду з позовом судових витрат у розмірі 2381, 86 грн..

В обґрунтування позову зазначив, що 17.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», що є правонаступником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 (Позичальником) було укладено Кредитний договір №014/1277/74/89497, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 34 307,00 доларів США строком до 17.07.2017 року під 13,00% річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов Кредитного договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором. Банк виконав взяті на себе договірні зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування. Всупереч вимогам п. п. 3.3., п. 5.1. Кредитного договору ОСОБА_1 не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов Кредитного договору: несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами Банк був змушений звернутися з позовом до суду про стягнення боргу за вищезазначеним кредитним договором. Відповідно до рішення Золочівського районного суду Харківської області від 04.10.2010 року у справі №2-53/2010 р. позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, а саме: в рахунок погашення Кредитної заборгованості у сумі 336 272,85 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки та вирішено питання про розподілення судових витрат.

У зв`язку з неналежним виконанням рішення суду та умов Кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу ОСОБА_1 було направлено Повідомлення про неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором за вихідним № 114/5-202528 від 19.11.2020 року, надавши можливість добровільно врегулювати заборгованість. Однак, у визначені строки повідомлення не було виконано, заборгованість не погашена.

У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання внаслідок невиконання рішення суду та відсутності підстав припинення зобов`язання, у тому числі його виконанням, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, просили стягнути з відповідача 3% річних у межах строку позовної давності тривалістю у три роки, за період з 14.11.2017 року по 12.11.2020 року, відповідно до наданого розрахунку, у розмірі 5638,68 доларів США.

Ухвалою судді Чернової О.В. від 11.01.2021 провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Слинько Я.Ю. з підтвердженням направлення копії позивачу. Крім того, подано заяву про заперечення проти розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження та клопотання про поновлення строку для її подачі.

Ухвалою суду від 19.02.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

05.04.2021 року до суду надійшли пояснення від позивача з підтвердженням направлення копій відповідачу.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі, вважаючи позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» безпідставними та такими, що суперечать нормам права.

Зазначила, що дійсно, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №014/1277/74/89497 від 17 липня 2007 року. Згідно умов вказаного Кредитного договору кредитор на положеннях та умовах цього Договору надав Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 34 307,00 доларів США. Вказаний Кредитний договір згідно п. 2.1 був укладений між сторонами задля отримання Позичальником в кредит коштів на придбання житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на сплату комісії Банку за цим Договором. Забезпеченням зобов`язань Позичальника за цим Договором є житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був також укладений Іпотечний договір №014/1277/74/89497/1 від 17 липня 2007 року. Згідно п.1.1 Іпотечного договору «цей договір є забезпеченням виконання Іпотекодавцем (Позичальником), зобов`язань за кредитним договором №014/1277/74/894897 від 17 липня 2007 року, укладеного між Іпотекодержателем (Банком) та Іпотекодателем (Позичальником), за умовами якого Іпотекодавець зобов`язаний повернути Іпотекодержателю суму кредиту 34 307,00 дол. США у відповідності до графіка, визначеного Кредитним договором з кінцевим терміном повернення 17 липня 2017 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,0 відсотків річних, строки та порядку, передбачених Кредитним договором; сплатити неустойку у розмірі і у випадках, визначених Кредитним та цим Договором; відшкодувати збитки, завдані неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, а також відшкодувати витрати, пов`язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до цього договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче умовах іпотечного договору». Предметом іпотеки за вказаним вище Іпотечним договором стало нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що відчужується за даним Договором, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та має наступні характеристики: позначений на плані літерою «А-1», цегляний, розміром житлової площі 64,1 кв.м. загальною площею 105,1 кв.м. прибудова «А-1, А2-1», веранда «б», тамбур «а» з господарськими будівлями: погріб «В», літня кухня «Б», сараї «Д», гараж «Г», вбиральня «Е», огорожі № 1-4, розташовані на земельній ділянці Золочівської сільської ради Золочівського району Харківської області, який належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Пендюриною Л.С. 17 липня 2007 року, реєстровий номер 951, Витяг з Державного реєстру правочину № 4300389 від 17 липня 2007 року, номер правочину 2220803.

Пункти 3.1.4, 3.1.5 Іпотечного договору передбачають право Іпотекодержателя у разі невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за цим або за Кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 5 цього Договору, та за рахунок грошових коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги за Кредитним договором, які визначено на момент фактичного їх задоволення, включаючи суму кредиту, суму процентів за користування кредитом, суму неустойки, нараховану за умовами Кредитного договору; суму збитків, завданих порушенням зобов`язання; суму витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки, в тому числі з його охороною, зберіганням, оцінкою та інше.

Позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль» скористався правом, визначеним пунктом 5.4. Іпотечного договору та у 2010 році звернувся до Золочівського районного суду Харківської області із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 2-53/2010 року). За результатами розгляду справи №2-53/2010 року Золочівським районним судом Харківської області було проголошено рішення від 04 жовтня 2010 року, яким позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено в повному обсязі, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/1277/74/89497 від 17.07.2007 року в розмірі 336 272, 85 грн. звернуто стягнення на житловий будинок «А-1», розмір житлової площі якого становить 64,1 кв.м., загальна площа 105,1 кв.м., прибудову «АІ-1», «АІІ-1», веранда «б», тамбур «а», льох «В», літня кухня «Б», сарай «Д», гараж «Г», вбиральня «Е», огорожа №1-4, розташовані по АДРЕСА_1 та які належать ОСОБА_1 на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 17.07.2007 року шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з зарахуванням на рахунок № НОМЕР_1 в Харківській обласній дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 350589 код 23321095.

Таким чином, АТ «Райффайзен Банк Аваль» скористався наданим йому частиною другою статті 1050 ЦК України правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Зобов`язання ОСОБА_1 перед позивачем є натуральним, тобто таким зобов`язанням, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

На даний час у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області перебуває виконавче провадження №59593953 з примусового виконання виконавчого листа №2-53/10, виданого 05 листопада 2010 року на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2010 року.

Таким чином, виконуючи рішення Золочівського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації нерухомого майна, що було проголошено за ініціативою та вимогами АТ «Райффайзен Банк Аваль», який обрав такий спосіб захисту свого права, знову звертається до Золочівського районного суду Харківської області про стягнення із ОСОБА_1 коштів в рахунок 3% річних за договором, який за волею самого банку припинений 14 жовтня 2010 року (дата набрання рішенням суду законної чинності).

Вказаними діями порушуються законні права та інтереси відповідачки ОСОБА_1 , яка двічі притягується до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що заборонено чинним законодавством.

На підставі викладеного, вважає позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» безпідставними та такими, що суперечать нормам права та відповідно - не підлягають задоволенню.

Представником позивача в письмових поясненнях, поданих відповідно до ст. 43 ЦПК України, зазначено, що викладені у відзиві на позовну заяву заперечення належним не обґрунтовані, не містять викладення обставин, які заперечуються. Викладені правові позиції не відносяться до суті даного позову про стягнення із відповідачки 3% річних. Твердження представника позивача про те, що зобов`язання відповідача щодо виконання рішення суду від 04.10.2010 року у справі №2-53/2010 є натуральним зобов`язанням, а не грошовим, нічим не обґрунтоване. Рішення щодо припинення Кредитного та Іпотечного договорів, укладених між позивачем та відповідачем, суд не приймав. Дані договори є чинними, не припинені. Пред`явлення позовів до відповідачки має різну правову природу та не є подвійним притягненням до відповідальності за одне і те саме правопорушення. Заперечення представника щодо правильності проведеного розрахунку не підтверджено контррозрахунком. Представник позивача адвокат Гапон О.Я. в судовому засіданні, прийнявши участь в режимі відеоконференції за допомогою сервісу «EASYCON», підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, з урахуванням поданих доказів. Підтвердив правильність проведеного розрахунку 3% річних за останні три роки за період з 12.11.2017 по 12.11.2020 у розмірі 5638,68 доларів США, як і зазначено у ньому, простив врахувати, що в позові допущено описку в початковій даті щодо періоду, за який стягуються 3% річних. Вказав на урахування в розрахунку всіх платежів, які проводилися відповідачкою. Додатково пояснив, що проценти та пеня за договором нараховувалися після звернення до суду у 2010 році у зв`язку із відсутністю чіткої правової позиції. 3% річних нараховано у доларах США, оскільки кредит було надано у валюті, в якій і нараховувалася заборгованість, при поданні позову до суду про звернення стягнення на іпотечне майно визначався борг і здійснювався розрахунок у валюті, про що зазначено у судовому рішенні та в подальшому був перерахований у гривневий еквівалент відповідно до судової практики на той час.

Представник відповідача адвокат Слинько Я.Ю. в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що позивач відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України звернувся до суду із вимогою про дострокове погашення зобов`язання, рішенням суду було звернуто стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення існуючої на той час заборгованості відповідачки перед позивачем і тому всі відносини із банком у відповідачки припинилися. Заборгованість було визначено на той час у гривневому еквіваленті. Відповідачкою сплачуються кошти на погашення заборгованості, яка на даний час не погашена в повному обсязі. Рішення суду до теперішнього часу не виконано із вини позивача, державним виконавцем здійснюються заходи примусового виконання рішення суду. Наданий позивачем розрахунок є незрозумілим, позивачем не враховано проведені відповідачкою платежі на погашення заборгованості. Зобов`язання відповідачки перед позивачем на даний час є натуральним та не може бути захищено в судовому порядку, оскільки заборгованість не було стягнуто, а було лише звернуто стягнення на іпотечне майно, тому строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості сплив і на неї нараховувати 3% річних неправомірно.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 17.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/1277/74/89497, згідно якого Банк надав відповідачці кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 34 307,00 доларів США строком до 17.07.2017 року під 13,00 % річних (а.с.7-15).

Відповідно до п.1.3 статуту Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»", банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» (а.с.23-27).

Згідно п. 3.1. Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та сплати за користування.

Відповідно до умов п. 5.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредитної заборгованості безготівковими платежами або готівкою, в касу Кредитора: щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. Кредитного договору та остаточне погашення кредиту до 17.07.2017 року (включно) на рахунок, визначений п. 4.1. Кредитного договору; щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, визначений Кредитним договором.

Пунктом 6.5. Кредитного договору передбачено, що Кредитор має право вимагати дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту та в інших випадках, передбачених цим Договором. У випадку порушення Позичальником своїх зобов`язань за Договором, Кредитор має право за власним вибором звернути стягнення на предмет іпотеки/застави будь-яким способом, відповідно до вимог чинного законодавства та умов відповідних договорів, що забезпечують зобов`язання Позичальника за Договором.

З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору №014/1277/74/894897 від 17 липня 2007 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір №014/1277/74/89497/1 від 17 липня 2007 року (а.с.110-113).

Згідно п. 1.1 Іпотечного договору цей договір є забезпеченням виконання Іпотекодавцем (Позичальником), зобов`язань за кредитним договором №014/1277/74/894897 від 17 липня 2007 року, укладеного між Іпотекодержателем (Банком) та Іпотекодателем (Позичальником), за умовами якого Іпотекодавець зобов`язаний повернути Іпотекодержателю суму кредиту 34 307,00 дол. США у відповідності до графіка, визначеного Кредитним договором з кінцевим терміном повернення 17 липня 2017 року, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,0 відсотків річних, строки та порядку, передбачених Кредитним договором; сплатити неустойку у розмірі і у випадках, визначених Кредитним та цим Договором; відшкодувати збитки, завдані неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, а також відшкодувати витрати, пов`язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до цього договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче умовах іпотечного договору.

Предметом іпотеки за вказаним вище Іпотечним договором стало нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що відчужується за даним Договором, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та має наступні характеристики: позначений на плані літерою «А-1», цегляний, розміром житлової площі 64,1 кв.м. загальною площею 105,1 кв.м. прибудова «А-1, А2-1», веранда «б», тамбур «а» з господарськими будівлями: погріб «В», літня кухня «Б», сараї «Д», гараж «Г», вбиральня «Е», огорожі № 1-4, розташовані на земельній ділянці Золочівської сільської ради Золочівського району Харківської області, який належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Пендюриною Л.С. 17 липня 2007 року, реєстровий номер 951, Витяг з Державного реєстру правочину № 4300389 від 17 липня 2007 року, номер правочину 2220803.

Згідно п.5.4. Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 04.10.2010 року задоволено позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/1277/74/89497 від 17.07.2007 року в розмірі 336 272, 85 грн., звернуто стягнення на житловий будинок «А-1», розмір житлової площі якого становить 64,1 кв.м., загальна площа 105,1 кв.м., прибудову «АІ-1», «АІІ-1», веранда «б», тамбур «а», льох «В», літня кухня «Б», сарай «Д», гараж «Г», вбиральня «Е», огорожа №1-4, розташовані по АДРЕСА_1 та які належать ОСОБА_1 на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 17.07.2007 року шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з зарахуванням на рахунок № НОМЕР_1 в Харківській обласній дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 350589 код 23321095. Рішення набрало законної сили 14.10.2010 року (а.с.16-17).

Як вбачається із зазначеного рішення, судом із наданого позивачем розрахунку встановлено, що станом на 17.11.2009 року заборгованість ОСОБА_1 становить 42969,34 дол. США, що еквівалентно 336272,85 грн.. Позивачем в позовній заяві було визначено крім зазначеного загального розміру заборгованості в доларах США та зазначено її гривневий еквівалент, так і її складові: залишок заборгованості за кредитом - 30005,28 дол. США, що в перерахунку на гривню становить 239841,20 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 4411,92 дол. США, т.т.35265,81 грн.; сума поточної заборгованості за відсотками 32,06 дол. США, т.т.256,27 грн.; сума пені та штрафу, нарахованих за порушення строку погашення кредиту та відсотків 7620,78 дол. США, т.т.60909,57 грн..

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно Інформації про виконавче провадження від 05.02.2021 року, постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. здійснюється виконавче провадження №59593953 по примусовому виконанню виконавчого листа від 05.11.2010 року №2-53/10, виданим за рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 04.10.2010 року про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 .. Постановою від 18.07.2019 року накладено арешт на вказаний у рішенні суду житловий будинок із надвірними будівлями, Постановою від 12.08.2019 року приватним виконавцем здійснено опис та арешт вказаного майна (а.с.114-123).

Отже, рішення Золочівського районного суду Харківської області від 04.10.2010 року на даний час не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена, що не заперечується сторонами.

Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ч.1 і 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1 статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами 1, 3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена ч.1 ст.1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Отже, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Стаття 625 ЦК України визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припинив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі №916/190/18, від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3% річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу 04.10.2010 року зобов`язання відповідачки сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак позивач має право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України.

Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст.261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а як вбачається, ані рішення суду про звернення стягнення на майно в примусовому порядку не виконано, ані добровільно заборгованість за кредитним договором не погашена, отже зобов`язання відповідачки перед банком за Кредитним договором не припинилося.

Отже, оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц.

Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст.1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Оскільки ст.625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

У Кредитному договорі №014/1277/74/89497 від 17.07.2007 року зобов`язання виражене у валюті - доларах США, грошовий еквівалент, тобто сума коштів у національній валюті України, не визначався.

Вказаним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для перерахунку у гривні зазначеного боргу за офіційним курсом НБУ не вбачається.

Як вбачається із рішення суду від 04.10.2010 року, судом із наданого позивачем розрахунку встановлено, що станом на 17.11.2009 року заборгованість ОСОБА_1 становить 42969,34 дол. США, що еквівалентно 336272,85 грн.. Позивачем в позовній заяві було визначено крім зазначеного загального розміру заборгованості в доларах США та зазначено її гривневий еквівалент, так і її складові: залишок заборгованості за кредитом - 30005,28 дол. США, що в перерахунку на гривню становить 239841,20 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 4411,92 дол. США, т.т.35265,81 грн.; сума поточної заборгованості за відсотками 32,06 дол. США, т.т.256,27 грн.; сума пені та штрафу, нарахованих за порушення строку погашення кредиту та відсотків 7620,78 дол. США, т.т.60909,57 грн..

Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому суд враховує, що, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені вище приписи чинного законодавства, з урахуванням актуальних на дату розгляду справи правових позицій Великої Палати Верховного Суду, на підставі наведених у позовній заяві та відзиві на позовну заяву вимог та заперечень та наданих доказів, суд вважає, що на користь позивача із відповідачки підлягають стягненню 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором.

При цьому, судом не приймаються, як такі, що не відповідають викладеним вище приписам законодавства, заперечення проти позову, викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, щодо неправомірності нарахування 3% річних з підстав того, що зобов`язання припинилося постановленням рішення суду про звернення стягнення на майно, зобов`язання відповідачки перед позивачем є натуральним та не може бути захищено в судовому порядку, оскільки строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості сплив. Наведена представником відповідача правова позиція, викладена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц, постановлена за інших обставин, які не є тотожними із обставинами в даній справі, як вбачається із цієї постанови, судом було відмовлено у стягненні заборгованості за кредитним договором у зв`язку зі спливом позовної давності, у зв`язку із чим було відмовлено і у стягненні 3% річних, нарахованих на такі вимоги, що існують в натуральному зобов`язанні.

Із наданим відповідачем розрахунком 3% річних представник позивача в судовому засіданні не погодилася, проте доводів про неправильність розрахунку не навела, доказів на підтвердження інших розміру заборгованості та здійснених платежів у рахунок погашення заборгованості, контррозрахунку не надала, клопотання про проведення експертизи не заявила.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/1277/74/89497 від 17.07.2007 року, укладеним із ОСОБА_1 , остання станом на 12.11.2020 року має заборгованість в загальному розмірі 193 122,14 дол. США, що становить в еквіваленті 5 441 328,71 грн, яка включає в себе: заборгованість за кредитом 26395,94 дол. США, що становить в еквіваленті 743 336,07 грн; заборгованість за відсотками 41 090,04 дол. США, що становить в еквіваленті 1 157 136,62 грн; пеня 120 097,48 дол. США, що становить в еквіваленті 3 382 065,13 грн, 3% річних з 12.11.2017 5 638,68 дол. США, що становить в еквіваленті 158 790,89 грн. (а.с.5-6).

Отже, як вбачається з розрахунку, що є додатком до позовної заяви, розрахунок 3% річних проведений за період з 12.11.2017 року по 12.11.2020 року, тобто в межах строку позовної давності тривалістю у три роки до дати звернення до суду, та складає - 5 638,68 доларів США.

При цьому 3% річних було нараховано на неправомірно нараховані проценти та пеню за період з 17.11.2009 року по 12.11.2020 року.

Суд вважає, що сума 3% річних за ст.625 ЦК України має розраховуватися з суми боргу станом на 17.11.2009 року, визначеному в рішенні суду від 04.10.2010 року.

Судом встановлено, що станом на 17.11.2009 року заборгованість відповідачки перед позивачем становила 42 069,34 дол. США (як зазначено в рішенні суду від 04.10.2010 року), в подальшому відповідачкою за період з 17.11.2009 до 12.11.2017 року було сплачено у рахунок погашення кредиту та процентів 6010 дол. США, таким чином станом на 12.11.2017 року заборгованість становить 36 059,34 дол. США. В подальшому заборгованість зменшувалася за рахунок проведених в рахунок погашення тіла кредиту та процентів, у зв`язку із чим розрахунок 3% річних за порушення грошового зобов`язання проведено судом з їх урахуванням.

Так, сума процентів за ст. 625 ЦК України, належних позивачеві від відповідачки становить:

з 12/11/2017 до 15/11/2017 - 36 059,34 дол. США x 3 x 4 дн : 365 : 100 = 11,86 дол. США

з 16/11/2017 до 10/12/2017 - 35 948,34 дол. США x 3 x 25 дн : 365 : 100 = 73,87 дол. США

з 11/12/2017 до 11/01/2018 - 35 837,34 дол. США x 3 x 32 дн : 365 : 100 = 94,26 дол. США

з 12/01/2018 до 06/02/2018 - 35 726,34 дол. США x 3 x 26 дн : 365 : 100 = 76,35 дол. США

з 07/02/2018 до 11/03/2018 - 35 615,34 дол. США x 3 x 33 дн : 365 : 100 = 96,60 дол. США

з 12/03/2018 до 14/05/2018 - 35 504,34 дол. США x 3 x 64 дн : 365 : 100 = 186,76 дол. США

з 15/05/2018 до 10/06/2018 - 35 390,34 дол. США x 3 x 27 дн : 365 : 100 = 78,54 дол. США

з 11/06/2018 до 15/07/2018 - 35 276,34 дол. США x 3 x 35 дн : 365 : 100 = 101,48 дол. США

з 16/07/2018 до 10/09/2018 - 35 163,34 дол. США x 3 x 57 дн : 365 : 100 = 164,74 дол. США

з 11/09/2018 до 07/10/2018 - 35 057,34 дол. США x 3 x 27 дн : 365 : 100 = 77,80 дол. США

з 08/10/2018 до 13/12/2018 - 34 951,34 дол. США x 3 x 67 дн : 365 : 100 = 192,47 дол. США

з 14/12/2018 до 16/01/2019 - 34 844,34 дол. США x 3 x 34 дн : 365 : 100 = 97,37 дол. США

з 17/01/2019 до 12/03/2019 - 34 738,34 дол. США x 3 x 55 дн : 365 : 100 = 157,04 дол. США

з 13/03/2019 до 15/05/2019 - 34 627,34 дол. США x 3 x 64 дн : 365 : 100 = 182,15 дол. США

з 16/05/2019 до 20/05/2019 - 34 570,84 дол. США x 3 x 5 дн : 365 : 100 = 14,21 дол. США

з 21/05/2019 до 01/07/2019 - 34 514,34 дол. США x 3 x 42 дн : 365 : 100 = 119,15 дол. США

з 02/07/2019 до 31/12/2019 - 34 399,34 дол. США x 3 x 183 дн : 365 : 100 =517,40 дол. США

з 01/01/2020 до 12/11/2020 - 34 399,34 дол. США x 3 x 317 дн : 366 : 100 = 893,82 дол. США

Усього 3% річних за період з 12.11.2017 року по 12.11.2020 року = 3 135,85 дол. США.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача три відсотки річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/1277/74/89497 від 17.07.2007 року за період з 12.11.2017 року по 12.11.2020 року, у розмірі 3135,85 доларів США. При цьому судом приймається до уваги, що в позовній заяві допущено описку у початковій даті періоду нарахування 3% річних.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині суд відмовляє.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем за подачу позовної заяви, - 2381,86 грн.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1325,00 грн. із розрахунку: 5 638,68 доларів США (позовні вимоги) : 3135,85 доларів США (задоволені позовні вимоги)=1,798; 2381,86 грн. :1,798 = 1325,00 грн.

Керуючись наведеними нормами матеріального права та ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , про стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" три відсотки річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/1277/74/89497 від 17.07.2007 року за період з 12.11.2017 року по 12.11.2020 року, у розмірі 3135 (три тисячі сто тридцять п`ять) доларів США 85 центів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір у розмірі 1325 (одна тисяча триста двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Золочівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", , юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, поштова адреса: 73003, м. Херсон, пр. Ушакова, буд. 53.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 30.04.2021.

Суддя О. В.Чернова