Справа № 354/163/20
Провадження по справі № 2/354/184/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 квітня 2021 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Андрійків А.Я.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний будинок вона набула на підставі рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2008 року в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 . У вказаному будинку зареєстрований також її брат відповідач ОСОБА_2 , який з 2006 року у будинку не проживає, там відсутні будь-які його особисті речі та майно, відповідач не вносить оплату за комунальні послуги, чим створює позивачу перешкоди у користуванні житлом та додаткові матеріальні затрати. Із врахуванням наведеного позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №225 від 03 серпня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 серпня 2020 року у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Польської М.В.) вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л.

Ухвалою суду від 14 серпня 2020 року дану справу прийнято до провадження суддею Ваврійчук Т.Л. та призначено у ній підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Вказала, що вона проживає у спірному будинку разом із двома неповнолітніми синами та повністю несе всі витрати по утриманню даного майна. Під час оформлення спадщини після смерті батька між нею, її сестрою ОСОБА_4 та братом ОСОБА_2 була досягнута домовленість, що останній відмовляється на її користь від своєї частки у житловому будинку по АДРЕСА_1 та спадкує земельну ділянку. Однак, відповідач, оформивши право власності на земельну ділянку, із реєстрації у спірному будинку не знявся, проте з 2006 року проживає у своєї співмешканки по АДРЕСА_2 . Будь-яких перешкод щодо проживання у спірному будинку відповідачу вона не чинила, останній у добровільному порядку залишив житло та не користується ним на протязі зазначеного періоду часу. Окрім цього, вказала, що відповідач неодноразово брав у кредит грошові кошти у різних банківських установах, та мав борги, частину яких довелось погашати позивачу, щоб уникнути звернення стягнення на майно.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився не повідомивши причин неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що сторони у справі є племінниками її чоловіка, вона часто буває у спірному будинку. Вказала, що відповідач ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає тривалий період часу, оскільки з моменту знайомства зі своєю співмешканкою перейшов жити до неї на АДРЕСА_2 . Зазначила, що мати сторін у справі померла у 2006 році, а ОСОБА_2 ще до цього часу жив окремо та лише інколи приходив у спірний будинок, щоб провідати матір. На даний час у будинку живе позивач та двоє її неповнолітніх синів, будь-яких речей чи майна ОСОБА_2 у будинку немає. Зазначила, що після смерті батьків сторін, між ними та їх сестрою ОСОБА_4 була досягнута домовленість, що будинок залишається ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 відмовився від спадщини на її користь та успадкував земельну ділянку батька. Також їй відомо про те, що у ОСОБА_2 були непогашені кредити і через це було описане майно ОСОБА_1 , яка щоб у неї не забрали будинок за борги відповідача змушена була їх погашати.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком сестри сторін у справі. Вказав, що відповідач ОСОБА_2 проживав у спірному будинку по АДРЕСА_1 , потім познайомився із жінкою, його мати була проти цих стосунків, а тому він перейшов проживати до своєї співмешканки на АДРЕСА_2 , та інколи приходив провідувати матір. Після смерті матері з 2006 року відповідач у спірному будинку не проживає, там відсутнє його майно чи будь-які особисті речі. Витрат по оплаті комунальних послуг та на проведення ремонтних робіт він не здійснює, зловживає алкоголем, набрав кредитів за які у позивача був арештований будинок. Зазначив, що після смерті батьків, була домовленість, що його дружина та відповідач відмовляються від своєї частки у спірному будинку на користь позивача, відповідач успадкував земельну ділянку батька, але виписатися з будинку відмовився.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2008 року за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування на самочинно збудоване спадкове майно, а саме: житловий будинок та сарай, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок зареєстрований за позивачем на праві приватної власності відповідно до рішення обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 05.03.2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22207354 від 19.03.2009 року. Відповідно до довідки Яремчанського міського комунального підприємства № 200 від 30.01.2020 року у вказаному житловому будинку зареєстровані позивач, її неповнолітній син ОСОБА_7 ,2000 року народження та відповідач по справі ОСОБА_8 , який фактично проживає по АДРЕСА_2 без реєстрації. Наведене підтверджується копією будинкової книги на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

З нотаріально засвідчених заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_2 від 19.03.2007 року вбачається, що останні відмовились від прийняття спадщина після померлого батька ОСОБА_3 на користь доньки померлого ОСОБА_1 .

Як вбачається із актів обстеження матеріально-побутових умов від 27.01.2020 року, 16.10.2020 року, складених депутатом Яремчанськомї міської ради, у житловому будинку по АДРЕСА_1 проживають позивач ОСОБА_1 , її сини ОСОБА_7 ,2000 року народження та ОСОБА_9 , 2007 року народження, а також відповідач ОСОБА_8 , який за місцем реєстрації не проживає з 2006 року.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у вказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який не проживає за місцем реєстрації з 2006 року, договору з власником про порядок проживання та утримання будинку останній не укладав та вибув з будинку за власним волевиявленням. Відповідач не здійснює оплату комунальних послуг за вказаною адресою, його особисті речі у приміщенні будинку відсутні. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у вказаному будинку чи наявності перешкод у користуванні житлом суду надано не було.

Відтак, право ОСОБА_2 на користування чужим житлом підлягає припиненню на вимогу власника.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною шостою ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем доведено факт непроживання відповідача у житловому будинку по АДРЕСА_1 понад один рік без поважних причин, а тому суд приходить до висновку, що порушене право власника будинку підлягає захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, слід стягнути 840,80 грн. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1, 4, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,, ст.405 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840(вісімсот сорок) гривень 80 коп. сплаченого судового збору.

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук