Cправа № 127/3368/21
Провадження № 2/127/589/21
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 квітня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

вимоги позивача:

-поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності,

-визнати за ОСОБА_1 право власності на :

?Ѕ частку нежитлового приміщення № 46, загальною площею 48,9 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 .

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку в спільному майні подружжя (частка автомобіля) у розмірі 52 500 грн. 00 коп.

в с т а н о в и в :

10 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 15 серпня 2006 року, надалі їх шлюб було розірвано за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року, яке набрало законної сили 17 грудня 2020 року.

За час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було набуте майно, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, зокрема:

-нежитлове приміщення № 46, загальною площею 48,9 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 ;

-автомобіль марки Volkswagen Polo, червоного кольору, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Дане майно набуте у спільну власність подружжя за їх спільні сімейні кошти у період перебування в зареєстрованому шлюбі та зареєстроване одноосібно за відповідачем.

На даний час у сторін виникають непорозуміння з приводу користування та володіння спільним майном, тому позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15 серпня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року у справі 127/14449/20 (а.с. 10).

24 квітня 2018 року придбано автомобіль марки Volkswagen Polo, червоного кольору, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ОСОБА_2 (а.с. 12).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 252275636 від 12 квітня 2021 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить приміщення АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано 04 травня 2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. Відомості щодо заборони відчуження у реєстрі відсутні (а.с. 29).

Відповідно до довідки № 16 від 09 лютого 2021 року, наданої ТОВ «Експертсервіс.юа», проведений аналіз ринку купівлі-продажу нежитлових приміщень в м. Вінниці, станом на лютий місяць 2021 року, дозволяє зробити висновок, що орієнтовна ринкова вартість нежитлового приміщення, загальною площею 48,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , може складати орієнтовно 325 000 грн. 00 коп. (а.с. 13).

Згідно із довідкою № 15 від 09 лютого 2021 року, наданою ТОВ «Експертсервіс.юа», проведений аналіз ринку купівлі-продажу автомобілів в м. Вінниці, станом на лютий місяць 2021 року, дозволяє зробити висновок, що орієнтовна ринкова вартість автомобіля Volkswagen Polo об`ємом двигуна 1.4 л, 2009 року виготовлення, в робочому стані, може складати орієнтовно 105 000 грн. 00 коп. (а.с. 14).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 70 СК України визначає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11 квітня 2019 року у справі №339/116/16-ц.

У відповідності до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Нормами ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими та наявні правові підстави для задоволення даного позову.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 4 683 грн. 00 коп. (3 775 грн. 00 коп. - вимога майнового характеру, 908 грн. 00 коп. - вимога немайнового характеру), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 76-83, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 325, 368, 365 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, визнавши за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку нежитлового приміщення № 46, загальною площею 48,9 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль марки Volkswagen Polo, червоного кольору, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Volkswagen Polo, червоного кольору, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 52 500 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 683 (чотири тисячі шістсот вісімдесят три) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_6 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 26 квітня 2021 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк