ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 636/1359/19

провадження № 22ц/818/1505/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

імена (найменування) сторін:

позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 вересня 2019 року в складі судді Оболєнської С.А.,

у с т а н о в и в:

В квітні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Міроєвського Євгена Євгеновича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 02 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 10 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак умови кредитного договору відповідачка не виконала, допустила заборгованість, яка станом на 28 лютого 2019 року склала суму, яка з урахуванням відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, становить суму в загальному розмірі 38 489,86 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 вересня 2019 року позов АТ «КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02 листопада 2007 року № б/н в розмірі 33 968,91 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 12 445,65 грн, за відсотками за користування кредитом в розмірі 21 273,26 грн, штрафу (фіксованої частини) в розмірі 250,00 грн, та 1 695,00 грн судового збору. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції послався на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відповідно до якої Тарифи банку, Умови та правила надання банківських послуг, які не підписувались при заповненні заяви-анкети позичальником, не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору, а встановлені цими документами відсоткова ставка, пеня та штрафи не можуть бути застосовані при визначенні кредитної заборгованості.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 16 листопада 2020 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 вересня 2019 року залишена без задоволення.

17 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі .

Апеляційна скарга мотивована тим, що 02 листопада 2007 року вона не укладала з банком кредитного договору. Зазначає, що рішеннями Чугуївського міського суду Харківської області від 13 жовтня 2011 року та від 13 червня 2016 року з неї на користь банку стягнута заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором від 30 жовтня 2007 року б/н в розмірі 12 445,65 грн, яка була повністю погашена на стадії примусового виконання рішення суду, про що свідчить постанова № 38160385 від 27 листопада 2013 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1281/11. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач намагається в третій раз стягнути з неї одну й ту саму суму заборгованості.

Вважає, що позов пред`явлено з пропуском строку позовної давності, при цьому відсотки нараховані поза межами дії кредитного договору.

АТ КБ «ПриватБанк» заочне рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 02 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 10 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак умови кредитного договору відповідачка не виконала, допустила заборгованість, яка станом на 28 лютого 2019 року склала суму, яка складається з заборгованості за: кредитом в розмірі 12 445,65 грн, за відсотками за користування кредитом в розмірі 21 273,26 грн, комісії та пені в розмірі 2 700,00 грн, штрафів в розмірі 250,00 грн (фіксованої частини) та в розмірі 1 820,95 грн (процентної складової), яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 жовтня 2011 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 жовтня 2007 року б/н в загальному розмірі 28 440,44 грн, яка складається з заборгованості за: кредитом в розмірі 12 445,65 грн, за відсотками за користування кредитом в розмірі 13 402,87 грн, комісії за користування кредитом в розмірі 1 000,00 грн, штрафів в розмірі 250,00 грн (фіксованої частини) та в розмірі 1 342,43 грн (процентної складової) (а. с. 86-87).

На виконання вказаного заочного рішення Чугуївським міським судом Харківської області 13 жовтня 2011 року видано виконавчий лист № 2-1281/11, який було пред`явлено для примусового виконання Відділом державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 27 листопада 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1281/11, виданого 13 жовтня 2011 року Чугуївським міським судом Харківської області, закінчено у зв`язку з виконанням заочного рішення в повному обсязі (а. с. 91).

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 червня 2016 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 жовтня 2007 року б/н в загальному розмірі 25 065,45 грн, яка складається з заборгованості за: кредитом в розмірі 12 445,65 грн, за відсотками за користування кредитом в розмірі 10 238,11 грн, пені та комісії в розмірі 950,00 грн, штрафів в розмірі 250,00 грн (фіксованої частини) та в розмірі 1 181,69 грн (процентної складової) (а. с. 88-90).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Термін дії картки № 079598 листопад 2010 року.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих до суду апеляційної інстанції, вбачається, що предметом даного позову є заборгованість за одним і тим самим кредитним договором.

За правилами частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрнутованого сумніву щодо достовірності цих обставина або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимог про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України, банком не заявлено.

За таких обставин підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, яка станом на 28 лютого 2019 року складає суму в розмірі 38 489,86 грн, яка складається з заборгованості за: кредитом в розмірі 12 445,65 грн, за відсотками за користування кредитом в розмірі 21 273,26 грн, комісії та пені в розмірі 2 700,00 грн, штрафів в розмірі 250,00 грн (фіксованої частини) та в розмірі 1 820,95 грн (процентної складової), відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням в нової постанови про залишення позову АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені відповідачкою, документально підтверджуються - за подачу заяви про перегляд заочного рішення в розмірі 420,40 грн; за подачу апеляційної скарги - в розмірі 2 543,00 грн (а. с. 96, 174).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 2 963,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2007 року б/н залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1-Д, , рах. № НОМЕР_1 , МФО № 305299) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 2 963,40 грн (дві тисячі дев`ятсот шістдесят три грн 40 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина