Справа № 754/6637/21
У Х В А Л А

Іменем України

30 квітня 2021 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст.315-318 ЦПК України при поданні заяви ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , заінтересована особа Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вище зазначеною заявою.

Встановлено, що заява не відповідає вимогам ст. 316, 317 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 316, 317 ЦПК України, на відміну від заяви про встановлення факту народження, яка може бути подана до будь-якого суду незалежно від зареєстрованого місця проживання (перебування) заявника, заява про встановлення факту смерті може бути подана лише до суду за місцем проживання (перебування) заявника.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявник зареєстрований в Донецькій області за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, заявником не надано до суду доказів місця проживання, перебування у Деснянському районі м. Києва, зокрема, не надано довідку тимчасової переміщеної особи, або інших доказів на підтвердження вказаного.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже, при відсутності довідки тимчасово переміщеної особи із зареєстрованим місцем перебування в Деснянському районі м. Києва вищевказана заява, є не підсудною Деснянському районному суду м. Києва.

При цьому, вбачається, що якості заінтересованої особи залучено Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), а не Деснянський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), що є не зрозумілим з огляду на звернення позивач саме до Деснянського районного суду м. Києва.

Подана заява не містить жодних обґрунтувань звернення до Деснянського районного суду м. Києва.

Оскільки, неможливо однозначно визначити підсудність вказаної заяви Деснянському районному суду м. Києва, заявнику необхідно подати до суду відомості щодо реєстрації його місця проживання в Деснянському районі м. Києва, які б в свою чергу виключили підстави для передачі вищевказаної заяви за підсудністю.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, заявнику необхідно усунути недоліки заяви, шляхом подання до суду зазначених вище доказів.

Залишення заяви без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.94, 185, 317, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О И В:

Заяву ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , заінтересована особа Дарницький районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті- залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків терміном у 3 (три) дні з моменту отримання копії ухвали суду. На виконання даної ухвали суду заявнику подати відповідну заяву через канцелярію суду, або направити засобами поштового зв`язку протягом визначеного строку.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 30.04.2021.

Суддя