Справа № 462/1465/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 10.03.2021 року звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.12.2020 року по 13.01.2021 року в сумі 10 033 грн. 60 коп. та понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала на посаді начальника відділу організації праці і заробітної плати (відділ 565) ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», 14.12.2020 року була звільнена з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Станом на день звільнення з роботи відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, а остаточний розрахунок з позивачем відповідач здійснив 13.01.2021 року. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.12.2020 року по 13.01.2021 року у розмірі 10 033 грн. 60 коп.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.03.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк уповноважений представник відповідача 12.04.2021 року подав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що підприємство погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак згідно Довідки № 28 ДП ЛДЗ «ЛОРТА» середньоденна заробітна плата становить 403 грн. 85 коп., відтак, сума затримки по виплаті середнього заробітку складає 8 077 грн. 00 коп., оскільки середньоденна заробітна плата зменшена на суму 97 грн. 83 коп. і становить не 501 грн. 68 коп., а 403 грн. 85 коп., так як у розрахунок середньоденної була включена сума заробітку з урахуванням податків і зборів.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу організації праці і заробітної плати (відділ 565) ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 6-7) та 14.12.2020 року була звільнена з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, згідно наказу № 372к від 11.12.2020 року.

Також судом встановлено та підтверджується випискою по рахунку від 04.03.2021 року, і не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву, що фактичний остаточний розрахунок по нарахованій заробітній платі відповідачем з позивачем проведено 13.01.2021 року (а.с. 9-10).

Із змісту ст. 117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Як вбачається із роз`яснень, даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Із довідки № 28 від 09.04.2021 року, наданої ДП ЛДЗ «ЛОРТА», вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 403 грн. 85 коп., без урахування податків та зборів.

Відтак, суд не приймає поданий позивачем розрахунок середнього заробітку за період з 14.12.2020 року по 13.01.2021 року, оскільки такий суперечить Порядку обчислення середньої заробітної плати, не відповідає фактичним матеріалам справи, зокрема Довідці № 28 від 09.04.2021 року, так як позивач здійснила розрахунок із урахуванням податків і зборів.

Суд вважає за необхідне прийняти розрахунок відповідача середнього заробітку за період з 14.12.2020 року по 13.01.2021 року, згідно якого затримка по виплаті середнього заробітку з 14.12.2020 року по 13.01.2021 року становить: 20 (робочих днів) х 403 грн. 85 коп. (середньоденна заробітна плата) = 8 077 грн. 00 коп. (середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні) без урахування податків та зборів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення і з відповідача слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 14.12.2020 року по 13.01.2021 року у розмірі 8 077 грн. 00 коп., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

За положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 730 грн. 93 коп. (80,49 % від 908 грн.) судового збору.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ст. 38, 116, 117 КЗпП України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.12.2020 року по 13.01.2021 року у розмірі - 8 077 (вісім тисяч сімдесят сім) грн. 00 коп., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 - 730 (сімсот тридцять) грн. 93 коп. судового збору.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасник справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА» (місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Патона, 1, код ЄДРПОУ: 30162618, р/р НОМЕР_4 ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО: 320478).

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: