набрало чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1860/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. Чаплинський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря Собчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чаплинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання недійсним договору про отримання кредиту, укладеного між сторонами.

Позов мотивовано тим, що між сторонами було укладено договір, згідно якого позивачка отримала кредит. Вважає укладений договір недійсним, оскільки його не підписувала та він не є підписаний в розумінні Закону України «Про електронну комерцію», а відтак не містить жодних правових підстав та не може слугувати доказом безспірності укладення договору позики. Звертає увагу суду, що договір про надання позики містить ознаки кредитного договору, а тому повинен надаватися фінансовою установою яка має відповідну ліцензію. Крім того, заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору, розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Ухвалою суду від 10.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

16.01.2021 до суду надійшов відзив у якому відповідач заперечував проти заявлених вимог позивача, просив відмовити в позові в повному обсязі з підстав наведених у відзиві, зокрема навівши, що укладений між сторонами кредитний договір повністю відповідає нормам Закону України «Про електронну комерцію», надавши відповідні докази.

В судове засідання позивачка не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився надавши суду відзив, згідно якого просив справу розглядати у його відсутність, позов не визнав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК №116 від 01.08.2013 року та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (надалі - Нацкомфінпослуг), згідно Розпорядження № 2401 від 08.06.2017 року, про що свідчать копії свідоцтва та ліцензії.

Згідно кредитного договору №0353-1249 від 31.03.2020, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит в розмірі 3000,00грн. на умовах строковості, зворотності, платності.

Згідно пункту 2 кредит надається строком на 27 днів тобто до 26.04.2020 (термін платежу).

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних (2% за кожен день) (п. 4 договору).

Пунктом 5 визначено, що вартість кредиту складає 154% від суми кредиту або 4620 грн..

Пунктом 6 визначена пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі до 2% за кожен день за весь час прострочення кредиту.

Тобто сторони обумовили між собою порядок та правила кредитування.

Договір підписано позивачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором

Спірний договір був укладений відповідно до ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», в якій встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

ЗУ «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції

Комерційні електронні повідомлення поширюються лише на підставі згоди на отримання таких повідомлень, наданої особою, якій такі повідомлення адресовані.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладання електронного договору.

Так, відповідно порядку зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

З викладеного вбачається, що укладення кредитного договору без прийняття пропозиції з боку ОСОБА_1 було б не можливим.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Враховуючи вище викладені факти, необхідно зазначити, що спірний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту відповідача (www.creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача.

Позивач в момент реєстрації на сайті створив власний особистий кабінет, що відповідає п.2.1.12 Правил надання грошових коштів у кредит (надалі - Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до Договору та іншої інформації і т. д.

Вказаними Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною, встановлюється порядок укладення Кредитного договору між сторонами.

Отже, як вбачається з вищенаведеного порядку, при укладенні спірного договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», встановлений порядок прийняття пропозиції (оферти) шляхом прийняття пропозиції (акцепту).

Вище вказана стаття регламентує, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

На вказаному сайті встановлені правила, щодо отримання кредитних коштів, зокрема: вибір суми коштів, яку позичальник бажає взяти у кредит; заповнення заявки, де вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення, відправляється на обробку; отримання коштів.

Таким чином в момент коли ОСОБА_1 заповнила заяву з метою отримання кредитних коштів, вона автоматично прийняла пропозицію (оферту) відповідача та приєдналася до умов публічного договору, щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів.

Як встановлено, позивачем на сайті відповідача самостійно створено Особистий кабінет, заповнено заявку на отримання кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою відповідача. Вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в Особистому кабінеті позивача на сайті відповідача.

Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони.

Саме Правилами надання грошових коштів у кредит (п.5 Правил) чітко визначено, що документи щодо надання Кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався позивачу.

Враховуючи вказане та те, що позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті відповідача, підписавши договір з використанням аналогового підпису, суд приходить до висновку, що між сторонами склались договірні правовідносини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.10.2020 по справі 127/33824/19).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що вона спірний договір не підписувала є безпідставними та не грунтєються на нормах закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до умов Кредитного договору № 0353-1249 позивач отримала грошові кошти та була обізнана про необхідність повернення разом з відсотками, які передбачені умовами Договору.

Суд вважає, що під час реалізації позивачем прав позичальника, як споживача фінансової послуги на отримання кредиту, не було порушено чи обмежено її права на свободу вибору, не порушено свободи волевиявлення. Позивач мав можливість відмовитися від наданої відповідачем послуги. Принципів нерівності сторін у кредитному договорі не встановлено та права позичальника на одержання перед укладенням кредитного договору необхідної, доступної, достовірної та своєчасно інформації про умови кредитування не обмежено, а відтак судом не встановлено порушень споживача в розумінні статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладанні кредитного договору.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо законом або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1 та 2 ст. 77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Нормами ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265, 280 -282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Чаплинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Березніков