Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/174/21

Провадження №2/377/168/21

05 травня 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання - Гуміної В.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

22 березня 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач ОСОБА_1 , посилаючись на ч.2 ст.104, ч.3 ст. 105, ст. ст. 110,112 Сімейного кодексу України, просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 81.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач з 10 вересня 2019 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 10 вересня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 81. Позивач та відповідач мають спільну дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом є те, що сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. До припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем призвели відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, а також наявність постійної конфліктної атмосфери у домі, що впливає на їхню дитину. Між сторонами втрачені фізичні та духовні зв`язки. Відповідач зловживає спиртними напоями, не піклується про дитину, яка перебуває під наглядом позивача. В умовах, які склалися, позивач вважає, що фактично відсутні ознаки сімейного життя та примирення з відповідачем неможливе. Продовження цього шлюбу суперечить його інтересам. Питання про місце проживання їхньої дочки вирішено, оскільки є рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 15.10.2020 року № 447 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », яким встановлено місце проживання дитини разом з позивачем. Спірних питань по майну, набутому за час шлюбу, немає.

Ухвалою судді від 01 квітня 2021 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 05 травня 2021 року.

Позивач у призначене судове засідання не з`явився, про дату, часу і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у призначене судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 10 вересня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 10 вересня 2019 року у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 10 вересня 2019 року складено відповідний актовий запис за № 81. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_1 , дружині - ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 19 березня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка- ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис за №187. Батьком дитини записаний позивач, матір`ю - відповідач.

Як видно із наявної у матеріалах справи копії рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 15 жовтня 2020 року №447 « Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », місце проживання малолітньої дочки сторін визначено разом із батьком ОСОБА_1 , позивачем у справі, за місцем його проживання.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною звернення позивача до суду є фактичне припинення шлюбних стосунків з відповідачем, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя і сімейні стосунки. Подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається з доводів позовної заяви, не спростованих відповідачем, питання щодо місця проживання та утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 вирішено, оскільки її місце проживання визначено рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 15.10.2020 року № 447 разом із батьком ОСОБА_1 , позивачем у справі, за місцем його проживання. Спору щодо майна, набутого за час шлюбу, не має.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач ОСОБА_2 у заяві, яку вона подала до суду 28 квітня 2021 року, просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище- ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подала заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 454 гривні, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 вересня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 81.

Після розірвання шлюбу дружині залишити прізвище - ОСОБА_2 .

Головному Управлінню Державної казначейської служби України у Київській області ( м. Київ, площа Лесі Українки, будинок 1) повернути ОСОБА_1 454 гривні сплаченого судового збору при подачі позову згідно з квитанцією Чернігівського РУ ТВБВ 10024/308 АТ «Ощадбанк» № 76 від 22 березня 2021 року, оригінал якої зберігається в матеріалах цивільної справи № 377/174/21.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 454 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4

Повне рішення суду складено 05 травня 2021 року.

Суддя Н. С. Бабич