Дата документу 30.04.2021 Справа № 333/5683/20
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 333/5683/20
№ провадження 22-ц/807/2020/21
У Х В А Л А

30 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Бєлка В.Ю., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 про відміну дії розпорядження голови виконавчого комітету Комунарської Ради народних депутатів Феденюк Т.А. від 22.04.1988 року, голови Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя ОСОБА_2 від 19.09.1998 року № 174-р про відкликання ордеру і повернення кімнати з правом власності в проживанні,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

На зазначену ухвалу суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, яке обґрунтовано тим, що ухвала суду щодо його скарги постановлена суддею одноособово. Враховуючи, що лист-повідомлення голови суду щодо до його скарги отримано ним 16.04.2021 року, що є порушенням пропуску строку апеляційного оскарження, вважає, що має право на апеляційне оскарження ухвали суду та з цих підстав просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду як пропущений з поважних причин.

Згідно ст.127 ЦПК України з огляду на поважність причин пропуску процесуального строку, є підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Проте, за апеляційною скаргою не може бути відкрито апеляційне провадження з наступних підстав.

Апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Проте, в порушення зазначених вимог закону скаржником не зазначено повне найменування інших учасників справи, їх місцезнаходження, або місце проживання чи перебування.

Згідно п.2 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

В порушення вимог вищевказаної статті скаржник не додав до апеляційної скарги її копії для усіх учасників справи.

Крім того, відповідно до п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та фіксованому розмірі.

Згідно п.9 ч 2 ст.4 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року із змінами від 19.09.2013 року до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, який набрав чинності 23.10.2013 року та змінами від 22.05.2015 року, який набрав чинності 01.09.2015 року судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду поданою фізичною особою оплачується, виходячи з 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто судовий збір за подачу цієї апеляційної скарги повинен дорівнювати 454 грн. 00 коп.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є: Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл/м. Запоріжжя Вознес./22030101; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача (IBAN): UA0008513;

Згідно ч. 5 ст. 356 ЦПК України, якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Між тим, скаржником до апеляційної скарги не додано квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, а в апеляційній скарзі не зазначено підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, апеляційна скарга подана російською мовою.

Частиною 1 статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови, як державної», єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова, як державна, є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Згідно із ч. ч. 1, 4 статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах проводиться державною мовою. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні "Менцен проти Латвії (заява № 71074/01) зазначив: "... що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (а), (е), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов`язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.

Водночас, більшість Високих Договірних Сторін вирішили надати одній або декільком мовам статус офіційної або державної мови та закріпити їх як такі у своїх відповідних конституціях. Таким чином, Суд визнає, що державна мова для цих держав є однією з фундаментальних конституційних цінностей, подібних до території, державного устрою та національного прапору. Мова жодним чином не є абстрактним поняттям. Вона нерозривно пов`язана з тим, як її фактично використовують носії. Отже, зробивши мову своєю офіційною, держава принципово зобов`язується гарантувати своїм громадянам право використовувати цю мову як для передачі, так і для отримання інформації без перешкод не лише в особистому житті, але й у спілкуванні з органами влади. На думку Суду, насамперед, з цієї точки зору слід враховувати заходи, спрямовані на захист певної мови. Іншими словами, уявлення про державну мову - це наявність певних суб`єктивних прав для носіїв цієї мови".

З огляду на викладене, скаржнику необхідно подати апеляційну скаргу, викладену державною мовою, а в разі неможливості її викладення державною мовою, то тією мовою, якою він володіє з перекладом на державну.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зважаючи на зазначені недоліки апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 185, ч.2 ст.357 ЦПК України, її необхідно залишити без руху, а скаржнику надати строк для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 127, 185, 357 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, для надання суду апеляційної інстанції оновленої апеляційної скарги, яка відповідає вимогам ст.356 ЦПК України з доданням її копій відповідно до кількості учасників справи, докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду або зазначити підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ч.2 ст.357 ЦПК України.

Суддя : В.Ю. Бєлка