ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/8/21 Провадження № 2/636/563/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви у зв`язку з невиконанням

ухвали про залишення позову без руху

28 квітня 2021 рокумісто Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Гуменний З.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований 08 вересня 2017 року.

Оскільки позовна заява була подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, а саме: у позовній заяві вказане місце реєстрації відповідача у смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область та додана ксерокопія сторінки документу з відомостями про реєстрацію у смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область. Однак згідно повідомлення Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 05.02.2021 та ГУ ДМС України в Харківській області від 16.03.2021, ОСОБА_2 в реєстрі територіальної громади смт. Малинівка не значиться і зареєстрованою або знятою з реєстрації у Харківській області не значиться.

Крім того, з доданої ксерокопії сторінки документу з відомостями про реєстрацію відповідач, яка не завірена належним чином, не вбачається, що саме цей документи належить відповідачу, оскільки додана ксерокопія паспорту громадянина Російської федерації ОСОБА_2 має іншій номер та серію.

Також доказів щодо місця знаходження майна відповідача до позову не додані. До того ж останнє відоме зареєстроване його місце проживання або перебування чи постійного його заняття відповідача не підтверджено.

Тому позовна заява ухвалою від 22.03.2021 залишена без руху з наданням строку для виправлення недоліків у строк 10 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, яка отримана позивачем 03.04.2021, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Так, судом встановлено, що позивачем не усунуто недоліки, визначені в ухвалі від 22.03.2021 про залишення позовної заяви без руху. Відсутність вказаних в ухвалі обставин перешкоджає відкриттю провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства та призначення справи з врахуванням строків розгляду.

Відповідно ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185, 258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15- днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя