Дата документу 28.04.2021 Справа № 314/2401/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2401/20 Головуючий у 1 інстанції: Мануйлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/1271/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь», третя особа Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області про визнання державної реєстрації договору оренди землі незаконною,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Промінь», третя особа Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області про визнання державної реєстрації договору оренди землі незаконною.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.01.2007р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Промінь» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Вказаний договір було зареєстровано 26.12.2012. На його звернення Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області надало пакет документів, з яких він зробив висновок, що державна реєстрація вказаного договору є незаконною, оскільки заява, з якою керівник відповідача ОСОБА_3 звернулася з метою державної реєстрації договору, не містить її підпису, номеру платника податків. У зв`язку з цим просив суд визнати державну реєстрацію договору оренди землі недійсною.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв`язку з невідповідністю висновків суду наданим матеріалам пакету документів з реєстрації договору, у якому заява про проведення реєстрації договору оренди не містить підпису голови товариства «Промінь», що, на його думку, вказує про недійсність вчиненої реєстрації договору. Також вказує, що відповідну заяву про реєстрацію не підписано і його батьком орендодавцем ОСОБА_2 , а підписано від його імені іншою особо, про що надає висновок експерта від 21 січ-

ня .2021р. У такому разі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким

позовні вимоги задовольнити.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не є перешкодою відповідно до приписів ч. 3 статті 360 ЦПК України для апеляційного розгляду.

Всі учасники справи, будучи належним чином повідомлені судовими повістками, про що маються зворотні поштові повідомлення про вручення судових повісток, до судового засідання апеляційного суду 28.04.2021р. не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, про причини своєї неявки вони апеляційний суд не повідомили, тому у відповідності до вимог ч. 2 статті 372 ЦПК України апеляційний розгляд проведено за їх відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 090427, виданого Вільнянською районною адміністрацією Запорізької області, від 03 жовтня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №71, у власності ОСОБА_2 перебувала земельна ділянка площею 9,3973 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кіровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер :03:002:0036.

03 січня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Промінь» укладено договір оренди земельної ділянки, площею 9,3973га строком на 10 років.

Вищевказаний договір зареєстровано 26 грудня 2012 року відділом Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області за реєстраційним номером 262.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Згідно Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2017р. № 92792820 ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2017 після смерті батька ОСОБА_2 .

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, тому укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі»).

Підставою для визнання недійною реєстрації вказаного вище договору оренди спадкоємець орендодавця його син ОСОБА_1 , набувши права власності на земельну ділянку та на цій підставі і відповідне право орендодавця на строк, на який укладено договір оренди, визначив у письмовій формі позовної заяви лише факт відсутності підпису керівника орендаря ОСОБА_3 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що сама по собі відсутність підпису на заяві не спростовує волевиявлення відповідача на набуття права оренди за укладеним з ОСОБА_2 договором, оскільки таке волевиявлення виражено ще й у зібраному та наданому пакеті документів, який відповідали визначеному

законодавством на час реєстрації договору.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що такі висновки є неправильними, адже відповідачем реєстратору подано чистий бланк заяви.

Перевіривши ці доводи, колегія в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції.

Законом, що регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до ч. 7 ст. 16 вказаного Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб. Державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом (п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону).

Пунктом 4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі на час виникнення спірних відносин регулювалися, зокрема, Законом України «Про оренду землі», Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, Порядком ведення Поземельної книги і Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021, і Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року №174 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962).

Згідно Порядку ведення Поземельної книги і Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки (її частини) здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів.

Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки. Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів). Поземельна книга вважається відкритою після зазначення кадастрового номера земельної ділянки і дати її відкриття на титулі Поземельної книги, що завіряється підписом посадової особи, скріпленим печаткою територіального органу Держземагентства. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки.

Окрім того, згідно Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів: заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди (у трьох примірниках); план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду (у трьох примірниках); рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності; результати конкурсу чи аукціону - у разі набуття права на оренду земельної ділянки на конкурентних засадах; копію державного акта на право власності на землю, що перебуває у власності фізичних або юридичних осіб.

Крім зазначених документів до заяви додаються: акт перенесення меж земельної ділянки, яка надається в оренду, на місцевість - у разі невизначення їх у натурі; проект відведення земельної ділянки - у разі надання її в оренду із зміною цільового призначення.

Усі подані заявником документи формуються в окрему реєстраційну справу.

Державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації.

Звернутися із заявою про реєстрацію договору може як власник, так і орендар земельної ділянки.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються виключно на відсутності підпису в поданій керівником ТОВ «Промінь» заяві про державну реєстрацію договору оренди.

Разом з тим, з поданих Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області копій документів вбачається, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_2 , проводилась на підставі визначених законодавствам документів.

Отже, попри відсутність підпису керівника ТОВ «Промінь» у заяві про державну реєстрацію договору оренди, вона містить всі зазначені в ній реквізити, а сам відповідач не заперечував, що має волевиявлення на реєстрацію договору, на що вказує долучений до заяви пакет документів, а також про що свідчать подальші відносини між орендарем та орендодавцем, які належним чином виконували цей договір. Та який орендодавець ОСОБА_4 за життя не оспарював.

Відтак, суд правильно виходив із того, що системно-логічний аналіз законодавства про реєстрацію договорів оренди, дії сторін договору оренди, свідчать про те, державна реєстрація договору земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0036, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Промінь», проведена у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на момент такої реєстрації.

В апеляційній скарзі позивач посилається також на те, що заяву про реєстрацію договору оренди не підписано і орендодавцем ОСОБА_2 , а тому реєстрація проведена незаконного.

Між тим, такими обставинами позивач не обгрунтовував свій позов.

Відповідно до приписів статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як

за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на

підставі доказів, поданих учасниками справи.

У відповідності до положень статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 не уточнював позовних вимог в ході розгляду справи судом першої інстанції та підстав для визнання незаконною реєстрації договору оренди, якими були лише виключено відсутність підпису на заяві про його реєстрацію керівника ТОВ «Промінь».

А отже, не можуть бути предметом дослідження на стадії апеляційного провадження нові заявлені в апеляційній скарзі підстави позову, а також докази, які здобуті після ухвалення рішення та підтверджують нову підставу, з якої реєстрація незаконною не визнавалась позивачем згідно з його позовною заявою.

Те, що позивач усно в поясненнях заявив про ці обставини, не є належним оформленням уточнення до позову, що має відбуватись лише у письмовій формі із направленням учасникам справи, а тому не може бути визнано, що позивач уточнював додаткові підстави для визнання незаконною реєстрації договору оренди. До того ж, відповідач проти таких підстав не захищався, а тому дослідження на стадії апеляційного провадження нової підстави із долученням нових доказів буде порушення як процесуального закону, такі і прав інших учасників справи.

Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі обставини справи та оцінивши усі наявні докази по справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позову із заявлених в ньому підстав. Тому колегія відповідно до вимог статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 квітня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.