Справа № 466/2696/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченка Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Пилипців О.-І.І.

Справа № 466/2696/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу .

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між ним та відповідачкою укладено шлюб - 25 вересня 2003 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №2488.

У шлюбі в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначив, що протягом останнього часу стосунки з дружиною погіршувались, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин і окремого ведення спільного господарства. Спільне життя з відповідачкою не склалося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втратили почуття любові один до одного. Також вказує, що вони з дружиною проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, сім`я припинила своє існування, шлюб носить формальний характер. Вказує, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе, просить шлюб розірвати.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30.03.2021 року справу номер 466/2696/21 передано до розгляду судді Донченко Ю.В.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові. Також наголосив, що вони з відповідачкою 4 місяці проживають окремо та пояснив, що шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені через часті непорозуміння, оскільки в кожного з подружжя своє життя, сім`я припинила своє існування.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечила проти позову, погодилася на розірвання шлюбу, також наголосила, шо оскільки близько 4 місяців вони з позивачем проживають окремо і в них немає ніяких спільних інтересів, збереження шлюбу є неможливим.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що близько 4 місяців року позивач і відповідач проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господаоства, шлюб носить формальний характер.

Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для справи.

Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, ніхто з них не бажає подальшого спільного проживання, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи при пред`явленні позову до суду позивачемю сплачено судовий збір у відповідності до п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 908,00 грн.

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, то у відповідності до ч.1ст.142 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 454,00 грн., та у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача іншу частину витрат по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст.12-13,76-81,141,258-259,263-265,268,273,280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 105,110-112 СК України, суд, -

ухвалив :

позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 вересня 2003 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №2488.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати по справі в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Зобов`язати Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області, , що розташоване за адресою: 79007, м. Львів, вул. Городоцька, 16 повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Текст рішення виготовлено 26.04.2021 року.

Суддя Ю. В. Донченко