Справа № 755/6274/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"23" квітня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні, визнання за позивачем права власності на 1/10 частку квартири,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні, визнання за позивачем права власності на 1/10 частку квартири.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: припинити право власності

ОСОБА_2 на 1/10 частку квартири за адресою:

АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 72 274,00 грн компенсації вартості 1/10 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок коштів, внесених на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у м.Києві.

Вказану позовну заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до частин 1, 2 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним уст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначає, що їй належить на праві приватної власності 9/10 часток квартири АДРЕСА_1 , а відповідачу ОСОБА_3 - 1/10 частки.

При цьому, позивач зазначає, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 лютого 2007 року володіє 1/5 частиною спірної квартири, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 липня 2014 року успадкувала після ОСОБА_4 1/10 частину спірної квартири, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 грудня 2015 року успадкувала після ОСОБА_5 1/5 частину спірної квартири та згідно договору купівлі-продажу від 05 лютого 2021 року придбала у ОСОБА_3 1/5 частинку спірної квартири. Отже загальна частка власності спірної квартири позивача складає 7/10 частини квартири.

Наведене свідчить про суперечливість наведеного позивачем обґрунтування позову.

Крім того, в позовній заяві не зазначено ціни позову, що є обов`язковим, оскільки позов підлягає грошовій оцінці (п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Пунктами 2 та 9 ч.1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Не зазначення ціни позову не лише суперечить вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а й унеможливлює в подальшому вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Платником судового збору виступає особа (фізична або юридична), яка звертається до суду ( ст.2 Закону України «Про судовий збір»).

Пільги щодо сплати судового збору, визначені у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Як убачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, вона містить вимогу майнового характеру.

Положеннями п. 1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (11 350,00 грн).

До матеріалів позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1823,50 грн.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і Кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача.

Згідно прохальної частини позовної заяви позивачем визначено вартість 1/10 частини спірної квартири - 72 274,00 грн.

Однак вказаний позивачем розмір не є підтвердженням дійсної вартості спірного нерухомого майна на час звернення з даним позовом до суду.

До позовної заяви не додано звіту про оцінку майна та/або інших доказів актуальної ринкової вартості спірного об`єкту нерухомості - 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням яких можна було дійти обґрунтованого висновку про сплату судового збору в передбаченому законом розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви позивач має подати до суду позовну заяву в новій редакції, з урахуванням зазначених вище недоліків щодо її змісту, а саме щодо обґрунтування часток власності квартири, та із зазначенням ціни позову. Долучити документи, що підтверджують дійсну актуальну вартість зазначеного у позові спірного майна, та в разі недостатності розміру сплаченого судового збору - долучити документ, що підтверджує доплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», виходячи з дійсної вартості цього майна.

Долучити до позовної заяви її копію для вручення відповідачу з копіями доданих документів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні, визнання за позивачем права власності на 1/10 частку квартири - залишити без руху та запропонувати позивачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я