РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м.Житомир

Богунський районний суд м.Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Гльози М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.12.2011 у розмірі 27742,12 грн.

Обґрунтовано позов тим, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 29.12.2011, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала; заборгованість, яка виникла, відповідачем у добровільному порядку не погашена.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 02.11.2020 відкрито провадження за даним позовом у справі №295/11981/20, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи; призначено розгляд справи на 24.11.2020.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.72,73). З наведених підстав, розгляд справи відкладено на 26.01.2021.

15.12.2020 від відповідача ОСОБА_1 поштовим зв`язком надійшов відзив, де зазначено, що позивач необґрунтовано збільшив суму тіла кредиту до 19815,17грн, тобто на 2815,17 грн більше, ніж позичала відповідач, що в свою чергу призвело до хибного розрахунку всієї заборгованості, так як нарахування відсотків здійснено неправильно, на думку відповідача. Також зазначила, що позивач в позовній заяві просить стягнути 27742,12 грн за період з 2011 по 2020, з яких: 19815,17 заборгованість за кредитом, 7926,95 заборгованість по відсоткам, до яких розрахунок відсутній, надано лише розрахунок на 500, 00 грн відсотків, за період з 29.12.2011 по 07.11.2013.Також відповідачем вказано, що позивач взагалі не надав інформації щодо суми сплачених відповідачем поштів по кредиту, незважаючи на те, що після отримання кредиту, остання добросовісно, регулярно в 2012-2013 роках сплачувала, як і всі наступні роки, тому, як вважає відповідач, розрахунок заборгованості є неправильним. Посилаючись на вищевикладене, відповідач просить зобов`язати позивача надати читаємий розрахунок заборгованості по тілу кредиту та відсоткам; з посиланням на сплачені кошти відповідачем, вказати формули (методику, алгоритми) пунктів договорів; при прийнятті рішення прийняти пояснення відповідача, викладені у відзиві; відмовити в задоволенні клопотання позивача про ухвалення заочного рішення.

13.01.2021 від відповідача надійшов відзив, де зокрема зазначено, що пунктами 2.1.1.2.4. УіП встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком та повідомлено, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Крім того зазначено, що під час укладення договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,3 % в місяць або 27% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується відповідними наказами банку. Щодо надання підтверджень відправлення повідомлень про зміну розміру відсоткової ставки, відповідач пояснив, що в банку діє електронний документообіг та вказані відомості зберігаються в архіві не більше трьох років. Таким чином, надати підтвердження відправлень повідомлень не вбачається можливим. Тому, посилаючись на викладене, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

В судовому засіданні 26.01.2021 відповідач ОСОБА_1 заперечила проти задоволення позову, оскільки не була ознайомлена з правилами кредитування та про прострочення процентів заборгованості, також просила долучити письмові пояснення до матеріалів справи, де зокрема, вказано, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватися як стандартна типова, форма кредитного договору. Позивачем також вказано, що при отриманні кредиту відсоткова ставка погоджувалася в розмірі 27.60 % на рік, так як позивачем не надано детального розрахунку заборгованості по тілу кредиту, відсотках, не наведено математичні формули, алгоритми розрахунку посилання на пункти договору, позивач вважає, що відповідач безпідставно використав неналежні та недопустимі докази у судовий спосіб, внаслідок розбіжностей у позовній заяві, розрахунках, неповноти інформації по сумі сплаченого позивачем кредиту, відсотків, банк намагається стягнути з відповідача неіснуючу заборгованість за тілом кредиту та відсотками. Позивач вказала, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі, в зв`язку з карантинними заходами, тому й виникла заборгованість за кредитом. Підсумовуючи вищевикладене, відповідач просила відмовити в задоволенні позову та врахувати дані пояснення при винесенні рішення.

Представник позивача Ковальчук А.В. позов підтримав та просив його задовольнити. Також пояснив, що збільшення тіла кредиту відбулося за рахунок погашення утвореної заборгованості за рахунок овердрафту, що погоджено умовами і правилами надання кредитних коштів клієнтам АТ КБ "Приватбанк".

Для надання можливості позивачу подати докази та пояснення по справі, з урахуванням доводів відповідача, судове засідання відкладено до 06.04.2021.

24.02.2021 позивачем через канцелярію суду надано пояснення по справі, зокрема, щодо правомірності зміни кредитного ліміту та наданого банком розрахунку заборгованості.

19.03.2021 від позивача надійшла відповідь пояснення, де позивач надав пояснення щодо форми кредитного договору, за вказав, що в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позивача, умовах та правилах надання банківських послуг та тарифів. Позивачем вказано, що між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі, укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству не суперечить. Зазначено також, що з моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Щодо ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, позивач повторно зазначив, що ним надана до суду копія анкети-заяви від 29.12.2011, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду на укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я Кредитку "Універсальна" та особистим підписом засвідчила, що "Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку".

Також уточнено, що до матеріалів позовної заяви долучено "Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", з якого чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3% (27,6% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо.

Позивачем наголошено, що до суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

У відповіді на пояснення позивач знову надав пояснення щодо розрахунку заборгованості та нарахування тіла кредиту, відсотків, підвищення кредитної ставки, наголошуючи, що при підписанні кредитного договору, позивач мала можливість ознайомитися з його умовами, у разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, під час підписання договору відповідача влаштували умови договору про що свідчить особистий підпис.

Щодо посилання відповідача на скрутне матеріальне становище, позивач наголосив, що обставини, на які посилається у своїй заяві відповідач, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог банку, крім того позивач зауважив, що відповідач не надав суду жодного доказу скрутного матеріального становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

06.04.2021 в судове засідання сторони не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача по справі Ковальчука А.В. 06.04.2021, через канцелярію суду, надійшло клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності. Позов представник позивача підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача ОСОБА_1 через канцелярію суду 06.04.2021 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. До заяви додано копії рішень суду та надано письмові пояснення відповідача від 06.04.2021, які приєднуються до матеріалів справи, проте, залишаються судом без розгляду, оскільки доказів надіслання (вручення) вказаних пояснень іншій стороні суду не надано.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити рішення.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 29.12.2011, згідно з якою 07.11.2013 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 17000,00 грн, який 07.11.2013 був зменшений до 15351,70 грн, 20.09.2016 - зменшений до 0 грн, 24.10.2016 був збільшений до 17000,00, 01.09.2019 був зменшений до 0 грн (довідка, а.с.12).

У анкеті-заяві вказано, що відповідач згоден з тим, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідачу надано у користування наступні кредитні картки № НОМЕР_1 зі строком дії до січня 2009 року, № НОМЕР_2 зі строком дії до січня 2013 року, № НОМЕР_3 зі строком дії до листопада 2016 року, № НОМЕР_4 зі строком дії до липня 2017 року, № НОМЕР_5 зі строком дії до квітня 2018 року, № НОМЕР_6 зі строком дії до квітня 2022 року (а.с.11).

Як вказано у позові, свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Згідно з позовною заявою, до стягнення у справі позивачем заявлено заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 29.12.2011 в сумі 27742,12 грн, до якої входить 19815,17 грн заборгованість за тілом кредиту, 7926,95 заборгованість за простроченими відсотками (а.с.4).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з указаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про усі умови користування кредитом, наданий банком витяг з Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У анкеті-заяві від 29.12.2011, підписаній відповідачем, відомостей та/або умов нарахування відсотків за користування кредитом, можливості зміни умов кредиту в односторонньому порядку, не зазначено.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив зокрема, крім кредиту (суми, яку фактично отримав у борг позичальником), стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині заборгованості по відсоткам за користування кредитом, їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.12.2011, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» як невід`ємні частини кредитного договору.

При цьому, банк не довів, що саме надані Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника та відповідно брав на себе зобов`язання в обумовленому позивачем розмірі.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Таким чином, всупереч доводам позивача, правових підстав для стягнення з відповідача 7926,95 грн заборгованості за простроченими відсотками немає.

Водночас, з виписки за договором (а.с.48-57) вбачається, що ОСОБА_1 регулярно використовувавала кредитну карту для зняття готівки, оплати товарів та послуг і користувалася кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту, тому наявність заборгованості в сумі, 17 000,00 грн підтверджена належними доказами (а.с.12). Збільшення заборгованості за тілом кредиту до 19815,17 грн за максимального кредитного ліміту 17000,00 грн позивачем не обґрунтовано, як і погодження відповідачем умов договору про можливість погашення заборгованості за рахунок овердрафту, поза межами встановленого кредитного ліміту; а також, не містять матеріали справи доказів погодженого сторонами збільшення кредитного ліміту понад 17000,00 грн. При цьому, обов`язок доказування підставності позовних вимог відповідно до ст.12,13,83 ЦПК України покладено на позивача. Тому позов в частині стягнення 2815,17 грн заборгованості за тілом кредиту належними доказами не підтверджено. Відтак, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими частково, а саме на суму 17000,00 грн, оскільки існування такої суми заборгованості підтверджено належними доказами, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, а саме, в частині стягнення за кредитним договором заборгованості за тілом кредиту у сумі 17000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 289, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 29.12.2011 у розмірі 17000,00 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1288,53 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»; адреса реєстрації: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, адреса листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50); .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Суддя: Т.А.Воробйова

роздрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу