Провадження №2-ві/369/13/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Панченко О.В. про відвід головуючого судді Волчка А.Я. від участі у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку,

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.В. перебуває цивільна справа № 369/12078/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку.

27.04.2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Панченко О.В. про відвід головуючого судді Волчка А.Я. (згідно вимог п.п. 3), 5) ч. 1 ст. 36 ЦПК України).

Дана заява про відвід мотивована тим, що 09.02.2021 року, сторона відповідачів, у ході підготовчого судового засідання отримала від сторони позивача, відповідь на відзив.

15.02.2021 року, сторона відповідачів відреагувала на вказану відповідь на відзив, та надала з цього приводу свої Заперечення (в порядку ст. 180 ЦПК України), у п. 2 результативної частини якого також просили суд: «... Винести повторну Ухвалу про залишення позову без розгляду, та наддати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, з обов`язковим поданням суду нової редакції позову, з відповідними додатковими доказами щодо предмету спору (Звіту про оцінку об`єкта нерухомого майна, Вимоги до Відповідачів щодо виділу частки в натурі, Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна)...». Обґрунтовуючи це тим, що у вказаній відповіді на відзив, сторона позивача виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення, які тезисно можна охарактеризувати тим, що сторона позивача, не погоджується з відзивом на позов.

Представник відповідачів зазначив що замість реального виконання вимог суду згідно ухвали від 29.09.2020 року у вигляді надання суду нової редакції позову, та з доданням до неї нових доказів (звіту про оцінку об`єкта нерухомого майна, вимоги до Відповідачів щодо виділу частки в натурі, висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна) то сторона позивача, замість цього подає суду якусь незрозумілу заяву, з такими ж незрозумілими додатками, які абсолютно не свідчать про виконання Ухвали суду від 29.09.2020 року про залишення позову без руху. Отже з чого є очевидним той факт, що вказана ухвала суду, стороною Позивача у повному обсязі виконана не була. Що стосується відкриття судом провадження по справі, то ця обставина не може бути визначальною у якості аргументу сторони Позивача. Скоріш за все, враховуючи велику загальну завантаженість судів, то у цьому випадку суд не достатньо повно дослідив матеріали надані суду стороною Позивача, та не побачив того очевидного факту, що сторона Позивача так і не виконала вимоги суду викладені в Ухвалі суду від 29.09.2020 року, про залишення позову без руху.

Після подання Заперечення на Відповідь на відзив від 15.02.2021 року, суд до 16.04.2021 року так і не прийняв рішення щодо залишення позову без розгляду на надання позивачу строку для усунення недоліків, у зв`язку з чим, сторона Відповідачів, вимушена була повторно поставити це питання, шляхом подання до суду Повторної заяви з процесуальних питань, саме щодо усунення порушення права сторони на справедливий суд, та необхідності дотримання положень викладених у ч. 11, ст.187 ЦПК України.

Разом з тим, на наступному судовому засіданні (20.04.2021 року) суд розглянув вказану Повторну заяву з процесуальних питань від 16.04.2021 року, але явно необґрунтовано відмовив у задоволені вказаної заяви.

Враховуючи даний факт представник відповідачів вказував на явну несправедливість суду, щодо вирішення питання про залишення позову без розгляду, та необхідності усунення недоліків, що доволі суттєво порушує право відповідачів на захист від позову.

Представник відповідачів вважає такі дії головуючого, такими, що порушують основні принципи змагальності, пропорційності, та диспозитивності цивільного процесу, та такими що також і відверто порушують права відповідачів на справедливе та логічне врахування судом аргументів сторони, що вказані факти у їх сукупності, та взаємозв`язку в свою чергу, надають достатні сумніви щодо упередженості суду.

Тому представник відповідачів заявив відвід головуючому судді Києво-Святошинського районного суду Київської області - Волчку А.Я. по справі № 369/12078/20, та просив для розгляду справи № 369/12078/20 призначити іншого суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року визнано необгрунтованим заявлений представником відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Панченко О.В. відвід головуючому судді Волчку А.Я., заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Панченко О.В. про відвід головуючого судді Волчка А.Я. від участі у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку, передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2021 року, заява про відвід передана до провадження судді Янченка А.В.

Розглянувши заяву про відвід, суд дійшов висновку про безпідставність такого відводу з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Надаючи оцінку доводам заявника, суддя відзначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який з-поміж іншого обґрунтує будь-яке висунуте проти нього кримінальне обвинувачення.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що безсторонність суду означає відсутність упередженості та включає в себе суб`єктивний та об`єктивний критерії.

Визначаючи суб`єктивну складову зазначеного поняття, ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії» визначив, що у ході перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Таким чином, критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його об`єктивності.

Об`єктивну складову категорії «безсторонній суд» ЄСПЛ визначив у справі «Фей проти Австрії», зазначивши, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів у тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Таким чином, безсторонність слідчого судді може викликати сумніви, коли є підстави побоюватися, що суддя перебуває у прямій чи опосередкованій службовій, фінансовій, політичній тощо залежності від сторони у справі.

ЄСПЛ у справі «Хаушильд проти Данії» зазначив, що суддя вважається неупередженим, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Крім того, поняття «обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Отже, при вирішенні питання відводу судді слід виходити із комплексної оцінки поняття неупередженості судді. Обставинами, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, можуть бути незаконні дії судді під час розгляду справи, висловлення думки щодо обґрунтованості вимог, що розглядаються, особистих якостей учасників процесу, ігнорування законних інтересів сторони, створення перешкод для реалізації процесуальних прав, неоднакове ставлення до сторін, нетактовна поведінка судді. Для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони мають бути доведені.

Дослідивши матеріали справи суд не погоджується з доводами заявника, оскільки особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

Судом встановлено, що 24.09.2020 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 29.09.2020 року дана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, із зазначенням того що позивач в позовній заяві має вказати ціну позову, яка відповідає фактичній (ринковій) вартості спірного майна на день звернення до суду, надати суду звіт про оцінку об`єкта нерухомого майна на вимогу виділу частки в натурі на який заявлено, а також долучити до матеріалів справи висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

На виконання даної ухвали 22.10.2020 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про долучення до справи квитанції про сплату судового збору, а також додаткових матеріалів необхідних для відкриття провадження у справі.

За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, ухвалою судді від 23.10.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку.

На виконання положень ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі.

В ухвалі суду від 23.10.2020 року було встановлено, що після усунених представником позивача недоліків, у суду відсутні підстави для не відкриття провадження у справі, що передбачені ст. 185 ЦПК України.

З огляду на наведені обставини, суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позову без руху, оскільки при вирішенні питання відповідності позову вимогам статей 175,177 ЦПК України, судом надана відповідна оцінка в ухвалі суду про відкриття провадження у цивільній справі.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 20.04.2021 заяву відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку залишено без задоволення.

Доводи представника відповідачів на явну несправедливість суду щодо вирішення судом питання про залишення позову без розгляду не знайшли свого підтвердження під час дослідження матеріалів справи.

Незгода представника відповідачів з ухвалою суду від 20.04.2021, якою залишено без задоволення заяву відповідачів про залишення без розгляду позовної заяви, в силу припису ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

А тому, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про безпідставність заяви представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Панченко О.В. про відвід головуючого судді Волчка А.Я. від розгляду справи № 369/12078/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Панченко О.В. про відвід головуючого судді Волчка А.Я. від розгляду справи № 369/12078/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Янченко