_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/656/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі :

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

27 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму майнової шкоди у розмірі 63 803. 44 грн., суму моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., суму судових витрат у розмірі 2000 грн., та витрат на проведення авто товарознавчої дослідження у розмірі 840, 80 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28 серпня 2020 року о 23 годині 10 хвилин у м. Одесі відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA» COROLLA державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Левітана біля будинку 62 в місті Одесі не переконався у безпеці свого руху, порушив вимоги п. 14.2 Правил дорожнього руху, здійснив обгін автомобіля марки «TOYOTA» COROLLA державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював поворот, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року у справі №947/26928/20 про адміністративне правопорушення за вказаною ДТП Відповідача, ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що діями ОСОБА_2 йому було завдано майнову шкоду, що виражена у пошкодженні належного йому автомобіля у розмірі 63 803 грн. 44 коп., що підтверджується висновком № 200910 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіль «TOYOTA» COROLLA реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 24.09.2020 року. Також відповідно до акту № 200910 виконаних робіт відповідно заяви № 200910 від 10.09.2020 року про проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого в ДТП автомобіля було проведено дослідження на предмет визначення вартості матеріального збитку та вартість проведення данного дослідження складає 2000 гривень.

Позивач також стверджує, що його та відповідача автомобілі застраховані не були. Та оскільки ДТП була скоєна в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 , який керував автомобілем з д.н.з. НОМЕР_1 , з вини якого сталася ДТП, тому відшкодування шкоди має здійснювати ОСОБА_2 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 28.10.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено справу для розгляду в порядку спрощеного провадження.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача суму матеріального збитку та моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог просив відмовити, надав у судовому засіданні діючий на час ДТП страховий поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності та вказував на необхідність залучення Страхової компанії "Гардіан" до участі у справі в якості відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Перш за все, слід зазначити, що позивачеві у судовому засіданні роз`яснювались положення Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та його право щодо залучення співвідповідача, заміни неналежного відповідача, отримання юридичної допомоги тощо, однак, позивач вважав за доцільне самостійно представляти свої інтереси в суді, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, наполягав на тому, що саме відповідач повинен відповідати за спричинену шкоду.

В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 виданого Центром ДАІ 5101, ОСОБА_1 належить автомобіль марки TOYOTA модель COROLA, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

29.08.2020 року о 23:10 год., в м. Одеса по вул. Левітана, біля будинку № 62, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін автомобіля марки «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював поворот, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

За таких обставин, в результаті дорожньо-транспортної події транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.14.2 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП.

Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року по справі № 947/26928/20, якою ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З метою встановлення розміру матеріального збитку, отриманого внаслідок ДТП, Позивачем замовлено у судового експерта Момот Анатолія Олексійовича експертне автотоварознавче дослідження з визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля TOYOTA COROLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку експерта № 200910, складеного 24 вересня 2020 року: 1.Вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA COROLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , пошкодженого в ДТП, яка сталася 28 серпня 2020 року, станом на 10 вересня 2020 року складає - 63 803,44 гривень. 2. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля TOYOTA COROLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , пошкодженого в ДТП, яка сталася 28 серпня 2020 року, станом на 10 вересня 2020 року складає 29 244,18 гривень.

При цьому, слід зазначити, що, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача майнову шкоду, визначивши її рівною вартості відновлюваного ремонту автомобіля без врахування втрати товарної якості транспортного засобу.

В своєму позові позивач зазначає, що автомобіль відповідача на момент ДТП застрахований не був, та оскільки ДТП була скоєна в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм відповідачем, який керував автомобілем з д.н.з. НОМЕР_1 , з вини якого сталася ДТП, тому відшкодування шкоди має здійснювати саме відповідач, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Однак, в ході судового засідання, яке відбулось 03.02.2021 року, відповідач надав до суду поліс обов`язкового страхування транспортного засобу TOYOTA COROLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а/с 63).

Як вбачається з вказаного полісу, на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.08.2020 року, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки TOYOTA модель COROLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2017055 була застрахована у «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН». Строк дії з 25.09.2019 по 24.09.2020 року.

Таким чином, на момент ДТП строк дії вказаного договору не закінчився.

При вирішенні спору, суд враховує, що 04 липня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду України прийнято постанову, в якій зазначені наступні правові висновки.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц дійшла правового висновку про те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Слід звернути увагу, що судом було проінформовано позивача та неоднарозово наголошувалось про наявність у відповідача страхового полісу та роз`язнено його право на звернення з вимогами про відшкодування шкоди саме до страховика.

разом з тим, суд зазначає, що позивач також просив стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду, яку він оцінив у 10 000 гривень, однак, у чому саме полягає вказана шкода та чому саме вона визначена в такій сумі, позивч суду не пояснив, жодних доказів спричинення не надав, а самі по собі твердження позивача про те, що він є людиною похилого віку та погано переносить стресові ситуації суд не може прийняти у якості належного та допустимого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Зважаючи на викладене, та беручи до уваги мету страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та вважає за можливе роз`яснити право позивача звернутись з даними вимогами до страхової компанії.

Керуючись ст.ст.15, 16, 22, 23, 166, 1166, 1187,1188 ЦК України, ст.ст. 2,10,49,76, 77-81, 82, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.