Справа № 191/2818/20
Провадження № 2/191/942/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Чечелівський відділ Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати аліментів та зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

22.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з 20.07.2012 року по 31.08.2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який 31.08.2015 року розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.04.2014 року з позивача було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час на виконанні у Чечелівському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавчий лист № 191/4074/14-ц, виданий 04.12.2014 року, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. 23.08.2019 року змінився сімейний стан позивача у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_3 . Відповідно до довідки № 1647 від 12.03.2020 року позивач, з 02.03.2020 року перебуває у центрі зайнятості як безробітний та отримує допомогу по безробіттю, яка за період з 02.03.2020 року по 30.06.2020 року становить 3708,07 грн., що підтверджено довідкою № 4469 від 23.07.2020 року. Крім того, позивача зараховано на навчання (денної форми) в період з 11.03.2020 року 08.01.2021 року, відповідно до довідки № 08 від 10.09.2020 року, у зв`язку з чим, його дохід складає лише допомога по безробіттю. На час перебування позивача на обліку у центрі зайнятості він намагається своєчасно сплачувати аліменти, щоб не допустити виникнення заборгованості, однак, оскільки розмір аліментів, які повинен сплачувати позивач значно перевищує розмір щомісячного доходу позивача, то це становить для нього надмірний фінансовий тягар та може призвести до накопичення заборгованості по аліментам. В зв`язку із викладеними обставинами, посилаючись на ст. ст. 182, 192, 273 СК України, позивач ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.11.2014 року по справі № 191/4074/14-ц, починаючи з 02.03.2020 року на весь період перебування його на обліку у Дніпровському центрі занятості як безробітного ; зменшити розмір аліментів з 1/3 частини на 1/6 частину усіх видів заробітку та доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повноліття.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, за його недоведеністю, оскільки вважає що аліменти стягнуті з позивача за рішенням суду, розмір яких він просить зменшити та звільнити від їх сплати є мінімальною гарантією допомоги та підтримки дітям з боку позивача. Посилаючись на п. 13 постанови КМУ від 26.02.1993 року № 146 зазначає, що до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, визначено, що утримання аліментів провадиться з усіх видів заробітку, включаючи допомогу по безробіттю. Також вважає, що тимчасове безробіття позивача, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 , позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився з невідомої причини, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.

На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-16).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі постанови державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області 09.08.2019 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 191/4074/14-ц виданого 04.12.2014 року про стягнення аліментів ( а.с.18).

Відповідно до ст. 197 СК України, визначено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

За змістом ст. ст. 181, 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналогічна вимога встановлюється положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей ( ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Позивач ОСОБА_1 в обгрунтування зміни свого сімейного стану надав суду копію свідоцтва про шлюб виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 23 серпня 2019 року; в обґрунтування неможливості сплати аліментів за окремий період та зменшення розміру стягнутих з нього аліментів, надав суду копію довідки, виданої Дніпровським міським центром зайнятості про те, що він перебуває на обліку як безробітний з 02 березня 2020 року ; довідку про отримання ОСОБА_1 доходу за період з 02 березня 2020 року по 30 червня 2020 року у сумі 3708 грн. 07 коп.; довідку від 10.09.2020 року за вих. №08 видану Дніпропетровським центром професійно-технічної освіти державної служби зайнятості в тому, що ОСОБА_1 проходив професійне навчання за професією «Електрогазозварник» за денною формою навчання в період з 11.03.2020 року по 08.01.2021 року.

Але, з викладеного не вбачається підтвердження обставини погіршення матеріального становища позивача у зв`язку зі зміною його сімейного стану , а саме: наявності у нього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина. Доводи про те, що позивач перебував окремий період часу на обліку, як безробітний, суд оцінює критично, оскільки платник аліментів є працездатним. Крім того, відповідно до пункту 13 постанови КМУ України від 26.02.1993 року № 146, допомога по безробіттю входить до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Також, суду не надано доказів, з яких можливо встановити фінансовий стан позивача в період за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки, що в сукупності унеможливлює з`ясування обставини з приводу погіршення його матеріального стану. Інша обставина, що має істотне значення під час вирішення питання про можливість звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на період перебування його на обліку у центрі зайнятості як безробітного та зменшення розміру аліментів також не підтверджена позивачем достатніми доказами, в розумінні ст. 80 ЦПК України. Навпаки, з розрахунку заборгованості державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), вбачається відсутність заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 станом на 31 грудня 2020 року, і у який спосіб це здійснено позивачем, який наполягав на своєму скрутному матеріальному становищі, суду достовірними доказами, згідно ст. 79 ЦПК України, не підтверджено. Також, позивачем надано копію Наказу № 50-К від 15 січня 2021 року про прийняття ОСОБА_1 на посаду електрогазозварника з 21.01.2021 року, що підтверджує можливість виконувати аліментні зобов`язання.

Приймаючи до уваги, що сплата аліментів позивачем, який на даний час офіційно працевлаштований, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) , щомісячно, не є надмірним тягарем для позивача, а його зменшення не відповідатиме інтересам дітей, враховуючи баланс інтересів дітей та матеріальних можливостей батька, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення ними повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначеному рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.11.2014 року у справі № 191/4074/14-ц.

За викладених обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню і в їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача задоволенню не підлягають, понесені ним витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, залишаються за ним, і не можуть бути стягнутими з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 79, 80, 82, 89, 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 7, 197, 181, 192,273 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Чечелівський відділ Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати аліментів та зменшення розмірі аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2021 року.

Суддя: А. В. Твердохліб