провадження № 2/752/5999/21
УХВАЛА

29.04.2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П.вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» про визнання недійсним договору.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2020 року, позов було передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що, останній, слід визнати неподаним та повернути позивачу за наступних підстав.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2021 року, позов було залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків. Запропоновано позивачу подати документи та виправити недоліки, вказані в мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: подати суду позов у відповідності до правил ст.ст. 175-177 ЦПК України, зокрема, із зазначенням повної інформації про відповідача, розрахунок всіх судових витрат понесених позивачем, а також подати суду посилання на докази сплати судового збору за одну пред`явлену вимоги немайнового характеру.

Копію зазначеної ухвали судді було направлено позивачу для належного виконання, та була отримана позивачем 06.04.2021 року, про що свідчить поштове повідомлення.

Однак, недоліки, викладені в ухвалі судді від 29.03.2021 року позивачем усунуто не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК Україні, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» про визнання недійсним договору, - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Чередніченко