КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 1005/7602/2012
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5633/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, постановлену у складі судді Журавського В.В. в м. Бориспіль 01 лютого 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про заміну сторони виконавчого провадження по виконанню рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 1005/7602/2012.

Заява мотивована тим, що 23 жовтня 2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення по даній справі, яким стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 823399,18 грн. 20 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» укладено договір № 2290/К про відступлення права вимоги, за яким відступлено шляхом продажу право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором. Просив замінити сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» по виконанню рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2012 року по справі № 1005/7602/2012.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» задоволено, замінено ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» у виконавчих листах № 1005/7602/2012, виданих Бориспільським міськрайонним судом Київської області про звернення стягнення в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором № 1229-0201001/ФКВ-08 від 10 червня 2008 року в сумі 823399,18 грн., на предмет іпотеки - земельну ділянку, яка розташована за адресою Київська область, Бориспільський район, с. Вороньків, загальною площею 0,2500 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :04:002:1478, що належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 326357, виданого 29 лютого 2008 року Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області шляхом реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» з визначенням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на земельні ділянки.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в тому числі не врахування преюдиційності рішень інших судів щодо встановлення обставин по справі, просив скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2021 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» по виконанню рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2012 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що до заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не надано документи щодо виконавчого провадження.

Зазначив, що на даний час існує практика різних судів щодо вирішення питання по заяві ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про заміну сторони виконавчого провадження, де суди відмовляють в задоволенні цієї заяви, виходячи з того, що суду не було надано всіх документів для заміни сторони, зокрема не надано доказів, за яким саме виконавчим документом або у якому виконавчому провадженні потрібно замінити сторони.

Вважав, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не підлягає задоволенню, оскільки заявником не визначено, за яким саме виконавчим листом слід замінити стягувача, тому суд позбавлений можливості визначитись, в якому саме виконавчому провадженні або виконавчому документі просить замінити стягувача заявник. Зазначив, що зокрема такі обставини встановлені в ухвалах Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року, та посилався на ч. 4 ст. 82 ЦПК України щодо преюдиційності судових рішень.

Вказував, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» посилається як на підставу звернення до суду на договір № 2290/К про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року, який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», однак заявник не надав до суду доказів на підтвердження переходу прав вимоги за укладеним договором.

Посилався на судову практику судів щодо вирішення питання по заяві ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про заміну сторони виконавчого провадження, де суди відмовляють в задоволенні цієї заяви, виходячи з того, що до суду не було надано документів щодо наявності виконавчого провадження, зокрема ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року, якою також встановлено, що факт передачі документів новому кредитору, будучи обов`язковою складовою відступлення права вимоги, не знайшов свого підтвердження матеріалами справи.

Вважав, що вказані вище фактичні обставини свідчать про необґрунтованість, незаконність ухвали суду від 01 лютого 2021 року, порушення судом першої інстанції положень процесуального права, а тому ухвала підлягає скасуванню.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що 20 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» договір про відступлення прав вимоги № 2290/К, за умовами якого первісний кредитор відступив ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кредитним договором № 1229-0201001/ФКФ-08 від 10 червня 2008 року, а також за іпотечним договором № 1229-0201001/Zфквіп-08 від 10 червня 2008 року, а тому до заявника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» перейшло право вимоги до відповідачів як стягувача за виконавчими листами № 2/1005/2080/2012, виданими Бориспільським міськрайонним судом Київської області на виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаним кредитним договором.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2012 року у справі № 2/1005/2080/2012 (1005/7602/2012) за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 червня 2008 року № 1229-0201001/ФКФ-08 в розмірі 823399,18 грн.; в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 10 червня 2008 року № 1229-0201001/ФКФ-08 в сумі 823399,18 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, яка розташована за адресою Київська область, Бориспільський район, с. Вороньків, загальною площею 0,2500 га., цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :04:002:1478, що належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 326357, виданого 29 лютого 2008 року Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області (а. с. 19 - 21).

20 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» уклали договір № 2290/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-12-000028-b від 24 червня 2020 року, уклали цей договір про наступне: в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. За цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами (а. с. 7 - 8).

Згідно п. 4 договору № 2290/К сторони домовились, що за відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 12 714 632,07 грн., які сплачуються новим кредитором у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Додатком № 1 до договору № 2290/К є реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, в якому п. 28 та п. 28.1 зазначено відповідно кредитний договір, укладений з ОСОБА_1 10 червня 2008 року № 1229-0201001/ФКФ-08, та іпотечний договір, укладений з ОСОБА_3 10 червня 2008 року № 1229-0201001/Zфквіп-08 (а. с. 9 зворот).

На а. с. 70 знаходиться копія платіжного доручення № 40 від 20 липня 2020 року, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» перераховано на користь ПАТ «Дельта Банк» 12 714 632,07 грн., призначення платежу - за придбання активів згідно протоколу № UA-EA-2020-06-12-000028-b від 24 червня 2020 року, лот GL6N218067, переможець ТОВ «ФК «Інвест-Кредо».

На а. с. 73 - 76 знаходиться роздрукована з Автоматизованої системи виконавчих проваджень інформація про виконавче провадження ВП 39995740, за яким виконується виконавчий лист від 24 вересня 2013 року № 2/1005/2080, виданий Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» в розмірі 823399,18 грн.; стан виконавчого провадження - примусове виконання.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За частиною першою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

У відповідності до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статей 442, 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначений висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13, Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10, 05 грудня 2018 року в справі 643/4902/14.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, частиною п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що положення статті 442 ЦК України (заміна сторони виконавчого провадження) застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Тобто, вказана норма закону має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому доводи відповідача в апеляційній скарзі, що до заяви ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» не надано документи щодо виконавчого провадження, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення. Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, апеляційний суд враховує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції заявником ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» було надано роздруковану з Автоматизованої системи виконавчих проваджень інформацію щодо виконавчого листа № 2/1005/2080, виданого 24 вересня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення коштів з ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» в розмірі 823399,18 грн., і виконавче провадження по виконанню даного виконавчого листа триває.

Наведені докази спростовують доводи апеляційної скарги, що заявником не зазначено, за яким саме виконавчим листом слід замінити стягувача та про те, що суд був позбавлений можливості визначитись, в якому саме виконавчому провадженні або виконавчому документі просить замінити стягувача заявник.

Крім того, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а саме копією платіжного доручення № 40 від 20 липня 2020 року про сплату ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» на користь ПАТ «Дельта Банк» 12 714 632,07 грн., доводи апеляційної скарги, що заявник не надав до суду доказів на підтвердження переходу прав вимоги за укладеним договором.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, на виконання якого було видано виконавчий лист № 2/1005/2080, а саме: стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Інвест-Кредо».

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано преюдиційності рішень судів першої інстанції по іншим справам за заявами ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» про заміну сторони стягувача, якими було відмовлено в задоволенні аналогічних, на думку представника боржника, заяв, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

У судових рішеннях, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, стверджуючи про їхню преюдиційність для розгляду цієї справи, відповідачі не брали участі у їх розгляді, а отже обставини, встановлені ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року, Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року, не можуть вважатися преюдиційними фактами у справі, що переглядається.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ухвалою суду, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних в матеріалах справи, а лише на власному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2021 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.