Єдиний унікальний номер справи 369/8239/19
Провадження №22-ц/824/5904/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2020 року у справі за позовом заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство», Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання незаконними рішень та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення і витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 сесії 25 скликання № 3/15 від 29.07.2010 року ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності серія ЯЛ №364138 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1427 га за кадастровим номером :01:007:0649, що розташована в с. Гореничі, Києво-Святошинського району Київської області. Даний акт 08.09.2010 року було зареєстровано у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №79. Однак позивач вважає, що рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 сесії 25 скликання № 3/15 від 29.07.2010 року сільської ради прийнято з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення. Факт віднесення спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0649 до земель лісогосподарського призначення позивач підтверджує проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» 2015 року, проектом організації та розвитку лісового господарства Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, планом лісових насаджень Приміського лісництва Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Київської області лісовпорядкування 2003 року, планово-картографічними матеріалами, а саме планами лісонасаджень, картами-схемами розподілу території лісгоспу. Крім того, відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 29.12.2018 року №612, спірна земельна ділянка відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003 року, відноситься до 44 кварталу Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство».

Відповідно до листів ДП «Київське лісове господарство» спірна земельна ділянка накладається на земельну ділянку ДП «Київське лісове господарство», яка перебуває у постійному користуванні вказаного підприємства на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

Незважаючи на викладене, відповідачем на підставі оскаржуваного рішення відведено у приватну власність спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення з порушенням порядку зміни цільового призначення за відсутності відповідного погодження органу лісового господарства.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення 31 сесії 25 скликання Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №3/15 від 29.07.2011 року про передачу у власність земельної ділянки громадянину України ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в селі Гореничі Гореницької сільської ради; визнати недійсним державний акт на право власності серія ЯЛ №364138 від 08.09.2010 року на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1427 га, за кадастровим номером :01:007:0649; витребувати на користь держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1427 га, за кадастровим номером :01:007:0649, яка розташована в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2020 року в задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати, рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду проходить до наступних висновків:

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його скасування відсутні.

Свої позовні вимоги прокурор ґрунтував на тому, що спірна земельна ділянка входила до кварталу №44 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство». Дану обставину не заперечували й інші учасники справи. При цьому в якості підстави для задоволення позовних вимог прокурор зазначав про вилучення та зміну цільового призначення спірної землі без відповідної згоди користувача лісового фонду. Зокрема на підставі листа Київського обласного та по місту Києву лісового та мисливського господарства від 18.02.2019 року №04-48/334 прокурор стверджував про вилучення землі лісового фонду без згоди землекористувача, яким було ДП «Київське лісове господарство», в інтересах якого прокурор пред`явив позов. В той же час дане твердження прокурора не відповідає дійсності.

До матеріалів справи було представлено лист ДП «Київське лісове господарство» від 13.07.2005 року №01-248 на адресу сільського голови Гореницької сільської ради, згідно якого ДП «Київське лісове господарство» погоджувало вилучення та передачу до земель запасу Гореницької сільської ради земель Держлісфонду Приміського лісництва ділянки з кварталу №44. За таких умов ті обставини, які прокурор поклав в основу своїх вимог (відсутність згоди землекористувача), спростовується матеріалами справи, що в свою чергу призводить до відсутності підстав для задоволення позову.

Не може бути з точки зору колегії суддів апеляційного суду задоволений позов ще й з огляду на наступне.

В рамках даної справи прокурор заявив вимогу про визнання недійсним та скасування рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 сесії 25 скликання №3/15 від 29.07.2010 року, на підставі якого ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, а також похідні від цієї вимоги про визнання недійсним державного акту та витребування земельної ділянки на користь ДП «Київське лісове господарство». В той же час, як вбачається з матеріалів справи, вилучення спірних земель з користування ДП «Київське лісове господарство» відбулося на підставі рішення №5 Гореницької сільської ради від 26.08.2005 року, для чого сільською радою і отримувалася згода ДП «Київське лісове господарство». При цьому зазначеним рішенням вилучені землі були передані до земель запасу Гореницької сільської ради. За таких умов рішенням Гореницької сільської ради від 29.07.2010 року, яке є предметом оскарження в рамках даної справи, сільська рада виділила землю ОСОБА_1 не за рахунок земель лісового фонду, а за рахунок земель, які вже близько 5 років до того відносилися до земель запасу.

Положеннями ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Прокурором не було представлено до суду жодного доказу щодо визнання недійсним рішення сільської ради від 26.08.2005 року. За таких умов, враховуючи положення ст. 204 ЦК України, даний правочин вважається правомірним. В свою чергу це додатково до вищевикладеного обґрунтовує відсутність підстав для задоволення позову.

У своєму рішенні суд першої інстанції не встановив наявності того порушення закону, яким прокурор обґрунтовував свої позовні вимоги. При цьому суд також зазначив про пропуск позивачем строку позовної давності. Оскільки пропуск позовної давності може бути підставою для відмови в позові лише за умови доведення наявності порушення прав позивача, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності є не належним, оскільки висновок про відмову в задоволенні позову має ґрунтуватися саме на підставі відсутності тих порушень, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. В той же час, враховуючи те, що оскаржуваним рішенням не було встановлено обґрунтованості позовних вимог, вірне по суті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько