Провадження № 2/161/1266/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участі:

представників відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук Сергій Володимирович, про одержання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги,

В С Т А Н О В И В:

19.11.2020 року позивач ОСОБА_3 через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_9 . За життя спадкодавець заповіту не складав, тому спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги є відповідачі по справі. Вона, як рідна сестра померлого, є спадкоємцем другої черги. Відразу після смерті ОСОБА_9 відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подали приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчуку С.В. заяви про прийняття спадщини, на підставі яких було заведено спадкову справу. Інші спадкоємці померлого направили нотаріусу свої заяви засобами поштового зв`язку у листопаді 2020 року. Разом з тим, вона протягом тривалого часу опікувалася померлим, тому існують підстави для включення її до числа спадкоємців першої черги. З огляду на це, 02.11.2020 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т.О. посвідчено заяву про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_9 , яка була надіслана та 13.11.2020 року фактично була отримана приватним нотаріусом Веремчуком С.В. У позасудовому порядку питання про одержання нею права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги не виявляється за можливе, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не визнають її права на спадкування. Вказаує, що у 2014 році в ОСОБА_9 було виявлено онкологічне захворювання, внаслідок чого останній був вимушений проходити інтенсивне лікування та курси хіміотерапії. В свою чергу, вона постійно приїздила до брата, підтримувала його, зокрема тижню часу вони проводили разом у жовтні, листопаді та грудні 2019 року, близько 10 днів у квітні 2020 року та із середини травня 2020 року до дня його смерті. Через прогресуюче захворювання ОСОБА_9 не міг повною мірою самостійно обслуговувати (забезпечувати) свої щоденні побутові потреби. Окрім того, важливе значення мала моральна родинна підтримка. Увесь вказаний час вона піклувалася про брата, виконувала роботу по дому (прала, прибирала та готувала їсти). Вони з братом мали близькі стосунки, постійно спілкувалися по телефону, померлий ділився з позивачкою своїми думками та просив порад. Також вона неодноразово купувала для ОСОБА_9 ліки, продукти харчування та засоби догляду. Таким чином, протягом тривалого часу вона опікувалася та надавала іншу допомогу спадкодавцеві, якому через хворобу складно було робити це самостійно. Враховуючи наведене, просить суд визнати за нею право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.01.2021 року від представника відповідача ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що спадкодавець ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у віці 59 років, що за класифікацією Всесвітньої організації охорони здоров`я не є похилим віком для чоловіків. Захворювання останнього дійсно було серйозним і наслідком такого стала передчасна смерть. Однак, говорити про безпорадний стан підстави відсутні. Вказує, що матеріальне забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу є складовою, яка обов`язково повинна бути встановленою в судовому порядку. Разом з тим, ОСОБА_9 був заможною людиною та не потребував матеріального забезпечення. Померлий постійно надавав матеріальну допомогу позивачці, а коли її син одружувався, дарунком ОСОБА_9 стала квартира у м. Львові. До дня смерті спадкодавець був власником корпоративних прав товариств та підприємств із мільйонними статутними капіталами та у власності яких знаходилися об`єкти нерухомого майна, вартість яких також обчислюється у десятки, а то й сотні мільйонів гривень. Відтак, посилання позивачки, що вона неодноразово купувала для брата продукти харчування, засоби догляду та ліки є всього лиш заявами для формального наведення підстав задоволення її вимоги. Як здійснення опіки над спадкодавцем, так матеріальне забезпечення спадкодавця і надання будь-якої іншої Натомість, сама ж позивачка зазначає, що вона відвідувала ОСОБА_9 лише у жовтні та грудні 2019 року протягом тижня, біля 10-ти днів перебувала у квітні 2020 та з половини травня 2020 до дня смерті. На його переконання, відвідування спадкодавця ОСОБА_3 здійснювала виключно з причини вдячності за його постійну матеріальну допомогу її сім`ї. Таким чином, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами жодного юридичного факту, тому відсутні правові підстави для застосування положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України та, відповідно, підстави для задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі (Том 1, а.с. 66-71).

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 своїм процесуальним правом подання відзиву, в порядку ст. 178 ЦПК України, не скористалися.

17.02.2021 року від третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчука С.В. у відповідь на запит суду надійшла копія спадкової справи № 07/2020, заведеної 10.06.2020 року після смерті ОСОБА_9 (Том 1, а.с. 165-249).

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходили.

До початку судового розгляду від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява з проханням розгляд справи відкласти на іншу дату, оскільки наразі у неї діагностовано коронавірусне захворювання COVID-19. В свою чергу, її довірителька не є фахівцем у галузі права, а відтак позбавлена можливості захищати свої права та інтереси самостійно (Том 2, а.с. 65).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, яке міститься у матеріалах справи (Том 2 а.с. 57), заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходили.

Представник відповідача ОСОБА_5 до початку судового засідання також подав до суду клопотання з проханням розгляд справи відкласти, у зв`язку з його зайнятістю в судовому процесі у Печерському районному суді м. Києва (Том 2, а.с. 58).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення, яке міститься у матеріалах справи (Том 2, а.с. 56), заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходили.

Представником відповідача ОСОБА_4 було подано на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки її участь в судовому засіданні є неможливою через зайнятістю в судовому проваджені у Залізничному районному суді м. Львова (Том 2, а.с. 68).

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяви, клопотання від них на адресу суду не надходили.

Представники відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити з підстав, які були викладені у відзиві на позовну заяву, додатково зазначили, що у даному випадку підстави для зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування після смерті ОСОБА_9 , передбачені ст. 1259 ЦК України, відсутні. Крім того, позивачка належними та допустимими письмовими доказами не довела, що вона є сестрою спадкодавця ОСОБА_9 .

До початку судового засідання від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчука С.В надійшло клопотання з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду (Том 1, а.с. 145).

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до частини другої статті 233 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі неявки у судове засідання учасника справи щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін або їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні за їх відсутності.

Оскільки сторона позивача, відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представники, а також відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 належним чином були повідомлені про день, час, місце розгляду справи, їх неявка в судове засідання є повторною, свої доводи і міркування щодо позову мали можливість викласти у відповіді на відзив на позовну заяву, а також у відзивах на позовну заяву, проте таким своїм процесуальним правом не скористалися, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності вищезазначених осіб, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, допитавши свідка, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 06.06.2020 року Луцьким МВ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за актовим записом № 916 (Том 1, а.с. 17).

Відповідач ОСОБА_7 є сином померлого ОСОБА_9 , про що свідчать свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 3 від 10.06.2020 року (Том 1, а.с. 170, 173-174).

Відповідач ОСОБА_8 є сином померлого ОСОБА_9 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (Том 1, а.с. 199).

Відповідач ОСОБА_5 є сином померлого ОСОБА_9 , про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 від 07.10.2020 року (Том 1, а.с. 200-201).

З вищевказаного витягу № 2 від 07.10.2020 року також слідує, що відповідач ОСОБА_4 являється дружиною померлого ОСОБА_9 , з яким вона перебувала до моменту смерті останнього.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищенаведені ступені родинних відносин позивача та відповідачів із померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 учасниками справи не оспорюються.

Судом також встановлено, що ОСОБА_9 на випадок своєї смерті заповіту не залишив, а тому, у даному випадку, спадкування здійснюється за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Із наведеного слідує, що відповідачі ОСОБА_6 (мати), ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (сини) є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9 .

Як встановлено судом, ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом подачі відповідних заяв до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Веремчука С.В., які містяться в матеріалах спадкової справи № 07/2020, заведеної 10.06.2020 року після смерті ОСОБА_9 (Том 1, а.с. 168, 197, 226, 229).

При цьому, відповідач ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини за законом після померлого сина ОСОБА_9 , на користь сина спадкодавця ОСОБА_5 (Том 1, а.с. 223).

Із матеріалів спадкової справи № 07/2020, заведеної 10.06.2020 року також вбачається, що ОСОБА_3 , як сестра померлого ОСОБА_9 та спадкоємець другої черги, також звернулася до приватного нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини (а.с. 232).

У своєму позові ОСОБА_3 ставить питання про визнання за нею, як сестрою померлого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом після останнього, посилаючись на приписи ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 18.01.2018 року у справі № 487/878/16-ц, від 17.10.2018 року у справі № 200/21452/15-ц, провадження № 61-18578св18, від 18.07.2018 року у справі № 713/1528/16-ц, провадження № 61-20208св18, від 19.05.2020 року в справі № 453/968/17, провадження № 61-17623св19, від 05.08.2020 року у справі № 742/3382/18.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Суд вважає, що в ході розгляду справи ані позивачем ОСОБА_3 , ані її представником не надано доказів підтвердження факту спорідненості позивачки із померлим ОСОБА_9 як між братом та сестрою.

Так, на підтвердження вищевказаної обставини стороною позивача було надано свідоцтво про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_4 , свідоцтво про народження ОСОБА_10 серії НОМЕР_5 , а також паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_3 (Том 1, а.с. 23-27).

Однак, із вищезазначених письмових доказів спорідненість ОСОБА_3 та ОСОБА_9 як сестри та брата не прослідковується.

Разом з тим, стороною позивача не надано й доказів того, що спадкодавець ОСОБА_9 перебував у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги.

Наявність у ОСОБА_9 онкологічного захворювання, виявленого в останнього 12.08.2014 року (Том 1, а.с. 28-29), само по собі не свідчить про стан останнього як безпорадний.

В свою чергу, періодичне відвідування ОСОБА_3 свого брата у періоди часу, зокрема, по тижню у жовтні, листопаді та грудні 2019 року, близько 10 днів у квітні 2020 року та із середини травня 2020 року до дня його смерті, а також придбання ліків і спеціальних продуктів для нього не підтверджують того факту, що він протягом тривалого часу перебував у безпорадному стані, а також знаходився на матеріальному забезпеченні позивача.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є дружиною сина ОСОБА_9 відповідача ОСОБА_7 , а тому їй достовірно відомо про обставини життя спадкодавця, з яким у неї також були приязні родинні відносини. За свого життя ОСОБА_9 опікувався своєю сестрою позивачкою ОСОБА_3 , оскільки був заможною людиною, а тому саме він надавав матеріальну допомогу останній. При цьому, після виявлення у нього онкологічного захворювання спадкодавець довгий час нікому не повідомляв про своє захворювання. Надалі, після проходження ОСОБА_9 променевої терапії у жовтні-листопаді 2019 року, ОСОБА_3 відвідувала останнього лише раз у грудні 2019 року. Це був гостьовий візит на 2-3 дні, а не здійснення над ним опіки. В зимовий період позивачка до батька її чоловіка не приїжджала, а також й не здійснювала візит на його День народження та Пасху. Поряд з тим, в той період часу ОСОБА_9 забезпечував свої життєві потреби самостійно. В останні дні його життя до нього приходила медичний працівник, яка забезпечувала медичний догляд, роботи на прибудинковій території здійснювали сусідській підлітки, а хатню роботу виконувала наймана працівниця. В останній тиждень життя ОСОБА_9 позивачка дійсно була поруч зі свої братом, однак життєво необхідні медикаменти придбавала його дружина ОСОБА_4 . Про стан спадкодавця як безпорадний можна було судити по останніх 2-3 тижні його життя, проте в той період біля нього по черзі здійснювали догляд уся його родина.

Свідок ОСОБА_11 попереджена судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, що підтверджується її підписом, а тому у суду відсутні об`єктивні підстави ставити під сумнів дані нею показання (Том 2, а.с. 72).

При цьому, системне тлумачення положень ст.ст. 1258, 1259 та інших положень Книги 6 ЦК України, жодним чином не свідчить про те, що придбання ліків, продуктів харчування та засобів догляду відноситься до матеріального забезпечення спадкодавця

Виходячи із наведеного, у своїй сукупності, та беручи до уваги ту обставину, що матеріальне становище ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 було значно (колосально) кращим від фінансового становища ОСОБА_3 , суд оцінює критично доводи сторони позивача про матеріальне забезпечення спадкодавця.

Також суд вважає за необхідне наголосити, що у своєму позові ОСОБА_3 особисто підтвердила ту обставину, що її візити до ОСОБА_9 не здійснювалися на тривалий час та мали характер періодичних відвідувань останнього.

Отже, сукупність необхідних обставин, визначених ч. 2 ст. 1259 ЦК України, що дає право на одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даного спору.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук С.В., про одержання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, тому судові витрати по справі слід залишити за позивачкою ОСОБА_3 .

На підставі ст.ст. 1259, 1261, 1262 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук Сергій Володимирович, про одержання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 30 квітня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська