Провадження №2/760/5319/21
Справа №760/4612/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарі Омелько Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2020 позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача - ОСОБА_2 за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2007 та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 - 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дочки аліменти за минулий час, починаючи з дня народження дитини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що нею понесені у розмірі 4000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 20 липня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, який було розірвано 16.02.2007 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва. Сторони мають двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які мешкають разом з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. Сторони мешкають окремо з лютого 2007 року. Відповідач матеріальної допомоги своїм дітям не надає. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2007року (справа №2- 1185/07) з відповідача було стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі % частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Проте, з часу винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина, станом до цього часу відповідач рішення суду добровільно не виконував, аліменти на утримання сина не сплачував.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивачки та відповідача народилась спільна дочка ОСОБА_6 . На її утримання відповідач також не надавав ніяких коштів. Зважаючи на такі обставини є підстави для зміни розміру аліментів, які повинні стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання його дітей. Діти проживають разом зі своєю матір`ю, знаходяться на повному її утриманні. 3 дітьми відповідач бачиться дуже рідко - 1-2 рази на рік, виключно за власною ініціативою.

Позивачка вказує, що відповідач є працездатним. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. У зв`язку з тим, що дочка у сторін народилася після винесення рішення про стягнення аліментів на їх сина, вона просить суд також врахувати цей факт.

Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, які вона понесла у розмірі 4000,00 грн., та підтверджені договором про надання правової допомоги адвокатом, детальним описом робіт, актом приймання - передачі виконаних робіт та банківськими виписками про оплату.

19.02.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А.

Ухвалою суду від 10.03.2020 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так, як справа розглядалась в порядку спрощеного провадження сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до копії про свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 24.02.2006, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що був зроблений актовий запис №457, батьками якого записані - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2007 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, позови були задоволені у повному обсязі та вирішено:

- шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20.07.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №1072 - розірвати;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян, починаючи з дня пред`явлення позову - 25.10.2006 і до досягнення дитиною повноліття.

Як зазначено у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 16.12.2011, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , про що був зроблений актовий запис №3699, батьками якої записані - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно характеристики ОСОБА_4 , виданої громадською організацією «Центр сучасного розвитку дитини «Атлантида» від 17.07.2019, з вересня 2015 року ОСОБА_6 активно відвідує заняття з сучасної хореографії під керівництвом ОСОБА_7 , має досягнення досить високого рівня. В складі колективу студії з 6 років виїжджає на конкурси по Україні та закордоном. За успіхами дитини дуже активно слідкує сім`я: мати, батько та старший брат. Мати відвідує батьківські збори.

Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої СК «СПАРТА» 23.07.2019, ОСОБА_5 з вересня 2017 року був зарахований в секцію корейського традиційного бойового мистецтва і виду спорту з олімпійським визнанням - Таеквон-До, м. Києва, СК «СПАРТА». Не один раз був переможцем різноманітних змагань. Сином займається мати, бере активну участь в його спортивному житті та клубу в цілому. Присутня на всіх зборах клубу.

У характеристиці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено, що ОСОБА_8 навчається у ліцеї з п`ятого класу. Під час навчання зарекомендував себе як здібний, активний, комунікабельний учень. Має товаришів серед однокласників, до думки яких прислухається. Мати приділяє увагу вихованню сина.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_8 , 2006 р.н., та ОСОБА_9 , 2011 р.н., вони мають додаткові заняття з англійської мови двічі на тиждень. Кожен з дітей має окрему кімнату повністю обладнану для зручного перебування та навчання. Мама повністю забезпечує необхідними навчальними матеріалами.

Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як передбачає ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України від 5 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Нормами статті 183 СК України встановлено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2007, суд не може змінити рішення в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей, оскільки в даному рішенні розглядалося питання утримання тільки сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, з позовних вимог вбачається, що позивачка має намір стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) на утримання двох дітей, таким чином, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2007 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, враховуючи зміст ст. 191 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо вимог позивачки про стягнення аліментів за минулий час, суд зазначає наступне.

Так, позивачка просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 аліменти за минулий час, починаючи з дня народження дитини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Згідно ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести:

(а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача;

(б) ухилення відповідача від оплати аліментів на утримання дитини.

Однак, в матеріалах справи відсутнє підтвердження вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від оплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 .

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час.

Крім того, позивачка просила вирішити питання щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, що нею понесені, у розмірі 4000 грн.

Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, в матеріалах справи є належним чином завірена копія договору про надання правової допомоги №37, який був укладений між адвокатом Семеновою О.Г. та клієнтом ОСОБА_1 01.02.2020., копія детального переліку (опис) послуг (робіт) як додаток №1 до договору про надання правової допомоги №37 від 01.02.2020, копія акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг ) до договору про надання правової допомоги №37 від 01.02.2020, копія руху коштів по картці №QEVR-484_2 від 13.02.2020.

При таких обставинах, враховуючи, що суду надано документальне підтвердження понесення позивачкою витрат по оплаті правової допомоги, вимога про стягнення цих витрат з відповідача на користь позивача може бути задоволена.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК України).

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 182, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.02.2007 по справі №2-1185/07 з 1/4 на 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 19.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 19.02.2020 і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Усатова І.А.