Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2021 Справа №607/11908/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У. А.

позивач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Посилаючись на те, що він з відповідачем зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням суду. Від даного шлюбу в них народилися ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з відповідачем за адресою АДРЕСА_1 . В них складні відносини, які склались зараз між ними, він переконаний, що такі обставини жодним чином не повинні впливати на їх дітей, позбавляти їх любові і спілкування обох батьків. Він позбавлений можливості бачитися з дітьми, оскільки відповідач чинить усі можливі перепони для його участі в вихованні дітей та зустрічі з ними.

У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові та заяві про зміну позовних вимог, позивач просить позов задовольнити та кожен із батьків зобов`язаний забезпечувати безперешкодний доступ до квартири, де проживають або перебувають діти; батькові надається право на перебування з дітьми, включаючи ночівлю, в межах України, від п`ятниці в позаурочний час до неділі включно, в непарні тижні щомісяця; у випадку неможливості використання батьком своїх днів побачень з дітьми у визначений тиждень, його дні переносяться на наступний тиждень, або право перебування з дітьми надається бабусі і дідусеві по батьковій лінії; у разі, коли мати створює умови, які унеможливлюють побачення батька з дітьми у визначені дні, ці дні накопичуються і мати зобов`язана компенсувати їх у послідуючий тиждень; сторони за взаємною згодою та домовленістю можуть змінювати дні та періоди побачень з дітьми; у разі суперечностей діє встановлений судом порядок побачень; мати не вправі перешкоджати батькові спілкуватися з дітьми у після урочний час у будь-який день; під час весняних, літніх, осінніх та зимових канікул батько має право на перебування з дітьми без присутності матері в межах України 30 відсотків від усього періоду кожних канікул; такі дні можуть бути використані поспіль або частинами на вибір батька, а мати зобов`язана забезпечити безперешкодний доступ та використання батьком своїх прав щодо дітей; періоди перебування з дітьми під час канікул визначаються за домовленістю між сторонами, або перевага надається тому із батьків, хто перший повідомив про намір перебування з дітьми у певний період; повідомлення здійснюється у формі смс чи рекомендованим поштовим листом, а інша сторона не вправі заперечувати чи чинити перешкоди.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач подала відзив на позов у якому позовні вимоги не визнала повністю і заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що вона не проти, щоб діти спілкувалися з батьком, вона не чинить їм перешкоди, а тому відсутній спір як такий. Щодо встановлення графіку побачень вона не заперечує, однак слід врахувати графік навчання дітей, те що вона бачить дітей і проводить з ними дозвілля тільки на вихідних. Щодо зимового та літнього часу відпочинку вона заперечує, оскільки позивачем не визначено часу, на який період буде спільний відпочинок, а зимові канікули тривають 11 днів. Тому в даному випадку має бути спільна згода щодо визначення графіку відпочинку.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково та просила суд визначити способи участі позивача у спілкуванні з дітьми вказаного в їх відзиві.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалами суду направлено в орган опіки та піклування для дачі висновків.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 05.08.2006 зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.10.2017 у справі №607/6183/17, що не заперечується сторонами.

Від даного шлюбу у них народилися діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 19 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України зроблено актовий запис за № 1855, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 16 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області складено актовий запис за № 1554.

На даний час діти проживають разом із матір`ю ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 , та навчаються в школі, на даний час позивач проживає та працює у м. Львові, що не заперечується сторонами.

Вислухавши всі аргументи сторін, перевіривши їх зібраними у справі доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Виховання та розвиток дітей є обов`язком батьків відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ст. 151 СК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стаття 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р. (далі Конвенція про права дитини), яка набула чинності для України 27.09.1991 р., передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Такі ж положення містяться у ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 02.02.2021 року, №57, затверджено Висновок органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способу участі у їх вихованні, яким орган опіки та піклування вважає за доцільне: «1. Рекомендувати батькові ОСОБА_1 здійснювати свою участь у вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - почергово субота неділя за бажанням дітей. Зимові канікули 5 днів з батьком за бажанням дітей. Рекомендувати матері поважати батьківські права, не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми.

Згідно зі ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Також, згідно зі ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

У судовому засіданні сторони, як позивач, так і відповідач не заявляли клопотання про допит дітей у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

З урахуванням того, що ненадання відповідачем згоди у спілкуванні позивача з дітьми та його участі у вихованні дітей є порушенням права позивача на здійснення своїх особистих немайнових прав щодо дитини (права на особисте спілкування), суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод позивача в спілкуванні та вихованні дитини, та визначення його способу участі у вихованні дитини підлягають до задоволення.

Доводи відповідача щодо відсутність спору є безпідставні, оскільки предметом спору у цій справі є вимога про визначення способу його участі у вихованні дитини.

Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позивач, який є батьком дитини, піклується про дітей, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується, є матеріально забезпеченою людиною та має належні житлові умови.

Відносини між сторонами емоційно напружені, в переважній більшості закінчуються словесними перепалками та конфліктами, а тому суд зазначає, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, визначивши спосіб участі батька у вихованні дітей, що не суперечить інтересам саме дітей.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Відповідач чинить перешкоди позивачу в спілкуванні з дітьми, які виникають через дні та години побачення.

За таких обставин, враховуючи фактичні обставини справи, з урахуванням найкращих інтересів дитини, з метою забезпечення її сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку та можливістю спільного спілкування з батьком, вік дітей, стану здоров`я, розпорядок дня і ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, суд приходить до висновку, що слід визначити ОСОБА_1 спосіб участі в вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в такі дні: перший та третій тиждень кожного місяця з суботи 10.00 год до неділі 18.00 год; в інші дні місяця, побачення можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. Спільний відпочинок ОСОБА_1 з дітьми під час літніх канікул, визначити з 01 серпня по 15 серпня кожного року включно, в інші дні місяця, спільний відпочинок може відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

Побачення та відпочинок повинні відбуватися, за згоди дітей, в місцях культурно розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей або за місцем проживання батька ОСОБА_1 , з обов`язковим здійсненням супроводу дітей з місця їх проживання на побачення та відпочинок та повернення дітей за місцем проживання матері.

В іншій частині позовних вимог, суд вважає слід відмовити.

Також суд, вважає, що слід зобов`язати ОСОБА_1 , не порушувати графік побачень, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати їх, навчати, матеріально допомагати та слідкувати за станом їх здоров`я, а також зобов`язати ОСОБА_3 поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у його спілкуванні з дітьми.

Щодо стягнення судових витрати, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та

витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 270, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 257, 265 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Визначити ОСОБА_1 спосіб участі в вихованні дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в такі дні: перший та третій тиждень кожного місяця з суботи 10.00 год до неділі 18.00 год; в інші дні місяця, побачення можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Спільний відпочинок ОСОБА_1 з дітьми під час літніх канікул, визначити з 01 серпня по 15 серпня кожного року включно, в інші дні місяця, спільний відпочинок може відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Побачення та відпочинок повинні відбуватися, за згоди дітей, в місцях культурно розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей або за місцем проживання батька ОСОБА_1 , з обов`язковим здійсненням супроводу дітей з місця їх проживання на побачення та відпочинок та повернення дітей за місцем проживання матері.

Зобов`язати ОСОБА_1 , не порушувати графік побачень, приділяти дітям увагу і турботу, виховувати їх, навчати, матеріально допомагати та слідкувати за станом їх здоров`я.

Зобов`язати ОСОБА_3 , поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у його спілкуванні з дітьми.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, місцезнаходження: м. Тернопіль бульвар Шевченка, 1.

Повний текст рішення суду складено та підписано 28 квітня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко