Номер провадження 2/522/4047/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк», третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксана Іванівна, - « про визнання недійсним договору про відступлення права за іпотечним договором», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визнати недійсним договір відступлення прав за іпотечним договором, посвідченим 06.06.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тімченко О.І..

Мотивує вимоги тим, що між АКІБ « Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ « УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту, виконання умов якого були забезпечені договором іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме: нежитлове примішення загальною площею 1300,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

08.12.2011 року ПАТ « УкрСиббанк» відступило свої права вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами на користь ПАТ « Дельта Банк».

Позивач зазначає, що йому стало відомо, що 06.06.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тімченко О.І. посвідчено договір відступлення прав за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. від 07.11.2006 року за реєстровим номером 6684, серія та номер 352, відповідно до якого іпотекодержателем виступає ОСОБА_2 ..

Позивач, посилаючись на ст. 24 Закону України « Про іпотеку», а саме те, що відступлення права за іпотечним договором, який свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням здійснюється за згодою іпотекодаця. Оскільки згоди позивачем надано не було він просить суд визнати договір відступлення права за іпотечним договором недійсним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 та представник ПАТ « Дельта Банк» до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявні заяви про проведення судового засідання за їх відсутності.

Представник ПАТ « Дельта Банк» подав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просив відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Відповідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України справа розглянута на підставі наявних у ній даних та доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 07.11.2006 року між АКІБ « Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ « Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 000, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 250 000 дол. США, який зобов`язався повернути у повному обсязі до 07.11.2017 року або достроково за сплатою за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором 07.1 1.2006 р. між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № б/н. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: будівлі майстерні (А. А 1 - цех; 1,2.3 - цеха: 4 - умивальня; 5 - підсобне; 6 - душова; 7 - бойлерна; 8 - роздягальня; 9 - кладова; і 0,12 - цеха; 11 - кабінет; 13,14 - склади; В - побутове приміщення: 1,3 - коридори: 2. 4. 5 - кабінети; 6, 7 - склади), загальною площею: 1300,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

08.12.2011 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступило свої нрава вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі за вище вказаним кредитним договором. Публічному акціонерному товариству „Дельта Банк".

06.06.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тімченко О.І. було посвідчено договір відступлення прав за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. від 07.11.2006 року за реєстровим номером 6684. серія та номер 352, відповідно до якого іпотеко держателем виступає ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що вважає вищезазначений договір таким, що укладений з грубим порушенням норм законодавства та просить його визнати недійсним.

Підставою для визнання недійсними Договору про відступлення прав вимоги за іпотечним довором, посвідченим 06.06.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тімченко О.І. Позивачем зазначено те, що відступлення права вимоги за іпотечним довором відбувається одночасно із здійсненням відступлення права вимоги за основним договором, а тому дані вимоги містять безумовні ознаки факторингу. Крім того, ОСОБА_2 не має статусу фізичної особи-підприємця та не має повноважень на здійснення фінансових операцій.

Правовідносини регулюються Законом України «Про іпотеку», відповідно до якого законодавство України про іпотеку базується на Конституції України та складається, у тому числі, з ЦК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 203 ЦК Українизміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 3 ст. 215 ЦК України встановлює, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Таким чином, незалежно від того чи є позивач стороною оспорюваного правочину, чи заінтересованою особою в розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України для задоволення позову він повинен довести не лише існування формального порушення при укладанні договору вимоги закону, але й порушення таким договором його прав або охоронюваних законом інтересів.

Аналогічний висновок викладений у постанові ВСУ від 25.12.2014 року у справі № 6 -94цс13.

Позивач наголошує на тому, що оспорюваний договір відступлення права за іпотечним договором повинно відбутися одночасно із здійсненням віступлення права вимоги за основним зобов`язанням, а тому дані вимоги містять безумовні ознаки договору факторингу і відповідають визначенню, що міститься у статті 1077 ЦК України.

Відступлення права вимоги є способом заміни кредитора у зобов`язанні та за своєю правовою природою означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому тору.

Договір факторингу відноситься до договорів про надання послуг. Його економічну сутність становить факторинг, який є фінансовою послугою.

Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу висування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або візується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Факторинг є кредитною операцією згідно пункту 3 частини 1 статті 49 Закону ни «Про банки і банківську діяльність». Таким чином, метою укладення договору факторингу є фінансування клієнта фактором шляхом передачі йому в розпорядження коштів плату під відступлення права грошової вимоги. Відступлення права грошової вимоги є наслідків та лише складовою частиною цієї господарської операції. Так, Національна комісія, що здійсню державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг згідно розпорядження від 06.02.201 №352 відносить до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами, як:

1)фінансування клієнта - суб`єкта господарювання;

2)набуття відступленого права вимоги;

3)отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта.

Відповідно, однією з відмінних ознак факторингу від правочинів з відступлення права вимоги (мета яких є заміна сторони в зобов`язанні), є передача грошових коштів в розпорядження плату, тобто взамін права вимоги клієнт отримує кредитну послугу, що полягає в пере: грошових коштів у розпорядження на певний час під відступлення права вимоги, з обов`язк повернення цих коштів та оплати часу користування ними.

Норми цивільного права не встановлюють суб`єктних обмежень щодо договору відступле: права вимоги, адже цей договір за своєю правовою суттю є цивільно-правовим зобов`язаш сторін та не має відношення до спеціальних галузей права, тож регулюється цивільв законодавством (постанова Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №910/2489/17).

За змістом статті 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фаю і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єк" підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

АТ Дельта Банк здійснило відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07.11.2006 року, укладеному між ПАТ «УкрСиббанком» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким перейшло до АТ Дельта Банк, ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» на підставі договору № 114/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 17.01.2018 року, що підтверджується копією даного договору, наявного в матеріалах справи.

Одночасно було відступлене право вимоги за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. 07.11.2006 року. Право вимоги за іпотечним договором було відступлене на підставі договору, посвідченого 17.01.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал». Предмет договору іпотеки: нерухоме майно - будівля майстерні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1300,7 кв.м., що підтверджується копією даного договору, наявного в матеріалах справи.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять копії договору відступлення прав за іпотечним договором, посвідченим 06.06.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тімченко О.І.

Таким чином позивач не надав належні, допустимі та достатні докази, що охоронювальні права та законні інтереси його порушено вчиненням правочину.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним оскаржуваного правочину (припинення іпотеки), в зв`язку з чим відмовляє у задоволені позову за недоведеністю та безпідставністю вимог.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити за недоведеністю вимог.

Керуючись статтями 15, 16, 203, 204, 215, 1077, 1079 ЦК України, статтями 1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 264-265, 352, 353, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк», третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксана Іванівна, - « про визнання недійсним договору про відступлення права за іпотечним договором»,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений протягом 29.04.2021 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

22.04.21