Справа № 462/2433/21
УХВАЛА

05 травня 2021 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Шостої Львівської державної нотаріальної контори про визнання шлюбу недійсним,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мадяр І.І. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити Шостій Львівській державній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину громадянину України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у спадковій справі № 66772376 від 18.11.2020 року (номер у нотаріуса 480/2020), заведеній після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до вирішення справи по суті.

Заяву обгрунтовує тим, ОСОБА_1 звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Шостої Львівської державної нотаріальної контори про визнання шлюбу недійсним. Зокрема зазначає, що після смерті рідної сестри позивача - ОСОБА_3 , відкрилась спадщина та 18.11.2020 року Шостою Львівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 66772376 (номер у нотаріуса 480/2020). Позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та має право на отримання свідоцтва про право на спадщину із врахуванням того, що заповіт ОСОБА_3 не складала, дітей не мала та відомостей щодо її перебування у зареєстрованому шлюбі не було. У той же час, при зверненні до нотаріальної контори позивачу стало відомо, що відповідачем також подано до Шостої Львівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги у зв`язку із перебуванням із померлою ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Однак, у позивача наявні підстави для визнання шлюбу недійсним, оскільки такий шлюб імовірно було зареєстровано без вільної згоди ОСОБА_3 , а внаслідок обману та психологічного тиску, при цьому відповідач діяв без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний судом недійсним. З урахуванням того, що спадщину після смерті ОСОБА_3 відкрито 07.11.2020 року шестимісячний строк з часу відкриття спадщини припадає на 07.05.2021 року, тобто наявні підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову позивач може втратити право на отримання свідоцтва про право на спадщину. Так, 17.04.2021 року на адресу Шостої Львівської державної нотаріальної контори скеровано рекомендованим листом заяву про зупинення вчинення нотаріальних дій у спадковій справі № 66772376 у зв`язку із зверненням до суду із позовною заявою про визнання шлюбу недійсним, вказане поштові відправлення вручено адресату 23.04.2021. Також відповідна заява скерована і на офіційну електронну адресу Шостої Львівської державної нотаріальної контори. Однак, станом на 29.04.2021 року, жодної відповіді за результатами розгляду вказаної заяви, зокрема і на адвокатський запит, від Шостої Львівської нотаріальної контори позивачем не отримано. У телефонному режимі повідомлено, що така відповідь не надаватиметься та відповідно підтверджено, що заходи зупинення нотаріальних дій не вжито. Просить заяву задоволити.

Суд, вивчивши матеріали справи за заявою про вжиття заходів забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1. ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також у роз`ясненнях наданих у п. 4 Постанови від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», Пленум Верховного Суду України зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулась до суду із позовом про визнання шлюбу, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним та усунення ОСОБА_2 від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За наведеного, враховуючи зміст заявлених позивачем позовних вимог та характер спору, суд приходить до переконання, що вид забезпечення позову про який просить позивач є неспівмірним заявленим вимогам.

Так, заява про забезпечення позову містить лише покликання представника позивача на те, що обраний захід забезпечення позову покликаний запобігти спробам утруднити подальше реальне виконання судового рішення у разі задоволення немайнових вимог, що є предметом позову по справі, при цьому не наведено жодних обґрунтованих підстав, які б свідчили, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, доказів, які б свідчили про існування реальної загрози такого до заяви про забезпечення позову не долучено.

Крім того, згідно Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вирішення питання про зупинення нотаріальної дії самостійно нотаріусом, у випадку наявності даних про пред`явлення заінтересованою особою позову до суду, входить до повноважень нотаріуса.

Представник позивача в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову вказує також на те, що звернувся до Шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про зупинення вчинення нотаріальної дії та у телефонному режимі Шостою Львівською державною нотаріальною конторою йому підтверджено, що такі заходи досі не вжито, однак наведені відомості не можуть слугувати доказом, що свідчив би про відмову Шостою Львівською державної нотаріальною конторою за результатами розгляду заяви про зупинення вчинення нотаріальної дії чи про відмову у прийнятті нотаріальною конторою такої заяви.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про відсутність достатніх підстав для забезпечення позову на даній стадії судового розгляду, а тому у задоволенні такої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), Шостої Львівської державної нотаріальної контори про визнання шлюбу недійсним - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз