233 № 233/106/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
20 квітня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участю секретаря судового засідання Штреккер В.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника органу опіки та піклування Осовицької Ю.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Костянтинівської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав,-
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 , в якому просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що вона та ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між подружжям було розірвано в 2013 році. З квітня 2014 року відповідач самоусунувся від виховання дитини та виконання батьківських обов`язків без поважної причини. Наразі позивач перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 , який фактично виконує батьківські обов`язки щодо дитини та має намір усиновити дитину.
Органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області надано висновок з приводу розв`язання спору від 19 квітня 2021 року за № 483/26, відповідно до якого позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відповідатиме інтересам дитини ОСОБА_4 , оскільки батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, вихованням та фізичним розвитком сина не займається, не цікавиться його життям та здоров`ям, матеріально не забезпечує, не відвідує дитину за місцем проживання.
Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області Ліпкова Ю.О. в судовому засіданні повідомила про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на обставини, викладені у висновку органу опіки та піклування.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 20.04.2021 без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №09 від 10.01.2012 року).
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 30 листопада 2011 року по 08 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 30 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 436 від 30 листопада 2011 року), рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2013 року у цивільній справі № 233/2697/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, копії яких долучені до матеріалів справи.
Згідно із відомостями, наданими Іллінівською сільською радою Костянтинівського району Донецької області від 02.02.2021 за № вих. 26/01-41, відповідач ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року у цивільній справі № 233/3680/14-ц зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 червня 2014 року і до повноліття дитини, яке набрало законної сили 23 серпня 2014 року.
Згідно із довідками Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 01.03.2018 за № 191 та 19.09.2018 за № 506, розрахунком, наданим державним виконавцем Костянтинівського МР ВДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків), довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 07.10.2020 за № 357 заборгованість зі сплати аліментів станом на 07 жовтня 2020 року складає 110232,09 грн.
Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою КП «СЄЗ № 1» від 05.10.2020 за № 1938.
Відповідно до характеристики, наданої КП «СЄЗ № 1» від 05.10.2020 за № 1316, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за вищевказаною адресою з 26.03.2014 р., за період проживання за даною адресою з боку сусідів скарг не надходило.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 5852106 від 08.07.2013 вказане житлове приміщення належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Матір дитини ОСОБА_1 з 03 жовтня 2020 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 03 жовтня 2020 року Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (актовий запис № 139 від 03 жовтня 2020 року), копія якого долучена до матеріалів справи.
З довідки, наданої Дошкільним навчальним закладом № 10 «Золота рибка» Костянтинівської міської ради від 11.08.2020 р. за № 693, випливає, що дитина ОСОБА_4 відвідував вказаний дошкільний заклад з 11.11.2016 по 31.08.2018. Під час відвідування мати дитини постійно спілкувалася з вихователями та спеціалістами, які працювали з її дитиною, цікавилась досягненнями та життям дитини. Батько контакту з дошкільним закладом, який відвідувала дитина, не підтримував, з вихователями не спілкувався. Дитину до дитячого садочка приводила та забирала мати.
З довідки, наданої Новодмитрівським навчально-виховним комплексом Костянтинівської районної ради Донецької області від 15.09.2020 за № 89, випливає, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався в 1-А класі вказаного закладу освіти в 2018-2019 навчальному році. Вихованням дитини займається матір ОСОБА_1 , яка відвідувала батьківські збори, брала участь в суспільному житті класу, підтримувала постійний зв`язок з класним керівником, приділяла достатньо уваги вихованню сина. Батько ОСОБА_3 у роботі батьківських зборів участі не брав, школу не відвідував, не цікавився успіхами дитини, участі в її вихованні не брав.
З довідки від 12.08.2020 р. за № 01/11-139 та характеристики від 21.08.2020, наданих Костянтинівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 15 Костянтинівської міської ради Донецької області, випливає, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем 3 класу вказаного навчального закладу, навчається у школі з другого класу. Мати приділяє багато уваги вихованню сина. Батько в вихованні та шкільному житті сина участі не приймає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала показання про те, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 , протягом півтора року вона підтримує з ОСОБА_1 добросусідські відносини, відвідують один одного. Свідок протягом усього часу знайомства із сім`єю ОСОБА_1 батька дитини ОСОБА_4 ніколи не бачила. Дитина проживає з матір`ю.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надала показання про те, що вона є матір`ю ОСОБА_1 . З часу народження онука ОСОБА_4 її дочка проживала разом з нею. Відповідач іноді навідувався до дочки ОСОБА_1 . В той же час дитиною не цікавився, хоча й інколи з нею спілкувався, допомоги дитині не надавав. Декілька років назад свідок випадково зустрілася із відповідачем на вулиці, проте про дитину ОСОБА_3 не питав.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надав показання про те, що він є чоловіком позивача. Він проживає разом із ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_4 4 роки. За цей час жодного разу не бачив батька дитини та не чув, щоб той телефонував чи іншим способом цікавився долею дитини.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надала показання про те, що вона є свекрухою позивача та регулярно навідується до сім`ї свого сина ОСОБА_5 , який проживає разом із ОСОБА_1 та її сином. За цей час жодного разу свідок не бачила батька дитини ОСОБА_4 та не чула, щоб той телефонував чи іншим способом цікавився долею дитини.
В судовому засіданні була заслухана думка дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що він проживає з матір`ю та батьком, яким є ОСОБА_5 . Батьки піклуються про нього. Чоловіка на ім`я ОСОБА_3 він не знає.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування.
Частиною 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків.
Водночас Пленум Верховного Суду України в п.15 зазначеної вище постанови роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачем було доведено факт ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_4 , що виразилось в тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створює умов для отримання нею освіти в зв`язку з чим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини. А отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.
Враховуючи те, що ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2021 року позивача ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, та відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог, які мають немайновий характер, з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути в дохід держави витрати, пов`язані із сплатою судового збору, у розмірі 908 гривень 00 копійок.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264 - 265, 273, 280 - 282, 289, п.п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути зі ОСОБА_3 в дохід держави витрати, пов`язані із сплатою судового збору, у розмірі 908 (дев`ятисот восьми) гривень 00 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Дата складення повного судового рішення - 30 квітня 2021 року.
Суддя