Дата документу 20.04.2021 Справа № 332/1975/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/1975/15 Головуючий у 1 інстанції: Федоренко О.І.
Провадження № 22-з/807/14/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» квітня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Гончар М.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, у якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 32 000,00 доларів США безпідставно отриманих коштів та 21 169,75 доларів США процентів за попереднім договором купівлі-продажу від 05 березня 2008 року, укладеним з ОСОБА_2 , та договором поруки від 25 квітня 2008 року, укладеним з ОСОБА_3 (т. 1 а.с.2, 27).

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору поруки від 25 квітня 2008 року припиненим (т. 1 а.с.31).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року з виправленою опискою ухвалою суду від 17 липня 2015 року поновлено ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення до суду з позовом; задоволено частково позов ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53169,74 долари США, в тому числі: 32 000,00 доларів США - безпідставно отримані кошти, 21 169,75 доларів США - проценти за користування коштами, 3 654,00 грн. - витрати зі сплати судового збору; у решті вимог ОСОБА_1 відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено, визнано договір поруки від 25 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 припиненим (т. 1 а.с.84, 105).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року скасовано рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року у частині задоволення позову ОСОБА_3 , ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у позові; змінено рішення суду першої інстанції у частині правових підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ; виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду про поновлення ОСОБА_1 строку позовної давності щодо заявлених нею позовних вимог до ОСОБА_2 ; відмовлено ОСОБА_1 у стягненні коштів з ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 200).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення Апеляційного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року та рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року у незміненій та не скасованій частинах залишено без змін (т. 2 а.с.82).

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просив переглянути за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року. До цієї заяви неодноразово подавалися уточнення, остаточно ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та вирішити питання повороту виконання судового рішення (т. 3 а.с. 1).

Заява мотивована тим, що після ухвалення рішення суду йому стало відомо, що позовна заява від 30 квітня 2015 року та заява про збільшення і уточнення позовних вимог від 25 травня 2015 року, подані від імені позивача ОСОБА_1 , останньою не підписувались, підписи на вказаних документах виконані іншою особою.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення задоволено; рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення; у позові ОСОБА_1 відмовлено; стягнено з ОСОБА_1 3 654,00 грн. судових витрат; зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 кошти, отримані під час виконання судового рішення у зведеному виконавчому провадженні № 51880976, в тому числі кошти, отримані від реалізації на електронних торгах квартири АДРЕСА_1 , в сумі 666 195,00 грн.; звільнено з-під арешту належне ОСОБА_2 майно, а саме: нерухоме майно, в тому числі: квартиру АДРЕСА_2 , виключено з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт майна від 30 червня 2015 року за № 10218806, внесений на підставі постанови державного виконавця Красногвардійского відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Грекова А. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 червня 2015 року, прийнятої у виконавчому провадженні серії та номеру ВП 47925576; квартиру АДРЕСА_3 , виключено з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт майна від 28 вересня 2011 року за № 1077481, внесений на підставі постанови старшого державного виконавця Красногвардійского відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Півня С. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 вересня 2011 року, прийнятої у виконавчому провадженні серії та номеру ВП 28941065; виключено з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт майна від 28 вересня 2011 року за № 1077504, внесений на підставі постанови старшого державного виконавця Красногвардійского відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Півня С. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 вересня 2011 року, прийнятої у виконавчому провадженні серії та номеру ВП 28941065, виключено з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт майна від 27 вересня 2011 року за № 1077502, внесений на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2011 року у справі № 2-2317/2011; виключено з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт майна від 27 вересня 2011 року за № 1077479, внесений на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2011 року у справі 2-2317/2011; виключено з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт майна від 16 листопада 2015 року за № 12063642 (спеціальний розділ), внесений на підставі постанови державного виконавця Красногвардійского відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Грекова А. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 листопада 2015 року, прийнятої у виконавчому провадженні серії та номеру 49362728; виключено з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт майна від 30 червня 2015 року за № 10218072 (спеціальний розділ), внесений на підставі постанови державного виконавця Красногвардійского відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Грекова А. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 червня 2015 року, прийнятої у виконавчому провадженні серії та номеру ВП 47925576, опис предмета обтяження: прим. 74б в будинку АДРЕСА_4 (після перейменування - м. Дніпро); виключено з Єдиного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 11 січня 2016 року за № 15655094 про арешт рухомого майна, в тому числі, автомобіля BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , внесений на підставі постанови старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Грекова А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 листопада 2015 року у виконавчому провадженні серії та номеру ВП 49362728 (т. 3 а.с.92).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_5 ; автомобіль марки BMW-Х5 2007 рок випуску чорного кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 (т. 3 а.с.141).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2017 року скасовано. Заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення (т.4 а.с.38).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року залишено без змін (т. 4 а.с.188).

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року (т.5 а.с. 1).

В обґрунтування вимог зазначила, що на час звернення до суду виникла необхідність в частковому скасуванні вжитих судом заходів забезпечення позову.

28 серпня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області було накладено арешти на квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_5 , автомобіль марки БМВ-Х5 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , що належать на праві власності ОСОБА_2 .

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року рішення Заводського районного суду М.Запоріжжя від 18 липня 2017 року про перегляд за нововиявленими обставинами Рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26.06.2015 року було скасовано.

Проте ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були укладені договори купівлі-продажу обох квартир знайомим ОСОБА_2 особам, а саме:

1) 23.08.2017 року ОСОБА_4 передав право власності на квартиру АДРЕСА_6 ОСОБА_5 по договору купівлі-продажу;

2) 31.08.2017 року ОСОБА_4 передав право власності на квартиру АДРЕСА_7 ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2018 року у цивільній справі № 204/7837/17, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року, визнано недійсними:

- договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 17 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського MHO Мошковською Н.М., реєстровий № 1408;

- договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладений 17 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського MHO Мошковською Н.М., реєстровий № 1409;

- договір купівлі-продажу автомобіля марки BMW, модель Х5, тип - легковий уніцверсал-В, номер шасі VIN- НОМЕР_3 , 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , укладений 18 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського MHO Мошковською Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 1415.

Також, вона звернулась до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з окремим позовом про визнання недійсним наступного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_5 .

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 серпня 2019 року по цивільній справі № 204/9229/18, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 23 серпня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П.,зареєстрований в реєстрі за №588; скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_6 за ОСОБА_5 , запис про право власності №222023968 (копія додається)

Вважала, що для продовження виконавчих дій Красногвардійським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра по виконанню виконавчих листів № 204/8276/15ц та № 332/1975/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошових коштів, керуючись вищезазначеними судовими рішеннями про визнання договорів купівлі-продажу квартири та автомобіля недійсними, є необхідність відновити в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_8 , а також в електронній базі МРЕВ УМВС запис про право власності на автомобіль марки BMW-X5, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , але вчиненню цих реєстраційних дій перешкоджає дія ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі зазначеного просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року провадження № 22ц/778/3604/17, в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_9 та автомобіль марки BMW-X5 2007 року випуску чорного кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належать на праві власності ОСОБА_2 , та зняти арешт з зазначеного майна.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року поновлено ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення до суду з позовом; задоволено частково позов ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53 169,74 долари США, в тому числі: 32 000,00 доларів США - безпідставно отримані кошти, 21 169,75 доларів США - проценти за користування коштами, 3 654,00 грн - витрати зі сплати судового збору; у решті вимог ОСОБА_1 відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.(т.1 а.с. 84-90).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року скасовано рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року у частині задоволення позову ОСОБА_3 , ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у позові; змінено рішення суду першої інстанції у частині правових підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ; виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду про поновлення ОСОБА_1 строку позовної давності щодо заявлених нею позовних вимог до ОСОБА_2 ; відмовлено ОСОБА_1 у стягненні коштів з ОСОБА_3 (т.1 а.с. 200-203).

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просив переглянути за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року. До цієї заяви неодноразово подавалися уточнення, остаточно ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та вирішити питання повороту виконання судового рішення. (т.3 а.с. 1-2).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення задоволено; рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення; у позові ОСОБА_1 відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 3 654,00 грн. судових витрат; зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 кошти, отримані під час виконання судового рішення у зведеному виконавчому провадженні № 51880976, в тому числі кошти, отримані від реалізації на електронних торгах квартири АДРЕСА_1 , в сумі 666 195,00 грн.; звільнено з-під арешту належне ОСОБА_2 нерухоме майно, виключено з Єдиного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 11 січня 2016 року за № 15655094 про арешт рухомого майна, в тому числі, автомобіля BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_1 , внесений на підставі постанови старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Грекова А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 листопада 2015 року у виконавчому провадженні серії та номеру ВП 49362728. (т.3 а.с. 92-97).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу (т.3 а.с. 118-121).

В ході апеляційного перегляду рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2017 року, в серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно та/або грошові кошти, які належать ОСОБА_2 , в тому числі, але не виключно: квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_5 ; автомобіль марки BMW-Х5 2007 рок випуску чорного кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . (т.3 а.с. 139-140).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_5 ; автомобіль марки BMW-Х5 2007 рок випуску чорного кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 (т.3 а.с. 141-144).

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звертався до Апеляційного суду Запорізької області з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року (т.3 а.с. 187-192).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 листопада 2017 року, заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову застосованих ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року, залишено без задоволення. (т.4 а.с. 36-37).

В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Запорізького апеляційного суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року (т. 4 а.с.215-216).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За приписами частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 та 10 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; встановленням обов`язку вчинити певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Пунктом 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджа повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обгрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Згідно з приписами частини 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача ( стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Отже, за змістом наведених норм заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, за винятком випадків, коли потреба у цих заходах відпала.

Матеріали справи не містять доказів повного виконання ОСОБА_2 судового рішення на користь ОСОБА_1 .

Навпаки, в заяві про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на необхідність виконання, зокрема, іншого рішення суду.

Крім того, зазначаючи про необхідність скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 вказує на те, що зазначені заходи перешкоджають державному виконавцю виконати рішення Апеляційного суду Запорізької області від 02 листопада 2015 року та рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2015 року у незміненій та не скасованій частинах, а також рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 серпня 2019 року по цивільній справі № 204/9229/18, проте будь-яких доказів щодо перебування вказаних рішень на виконанні не надає.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 149-158, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 23 квітня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

М.С. Гончар