Р І Ш Е Н Н Я (ЗАОЧНЕ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2021 Справа №607/17810/20

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Свергун Т.В.,

у присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом позбавлення відповідачів права користування ѕ частками житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме: верандою (1-1), площею 7,0 кв.м., коридором (1-2), площею 5,7 кв.м., котельнею (1-3), площею 7,5 кв.м., житловою кімнатою (1-4), площею 17,6 кв.м., коридором (1-5), площею 7,8 кв.м., сходами, літньою кухнею (літера «Б»), тамбуром (літера «С»), хлівом 1 (літера «В»), площею 10,4 кв.м., хлівом 2, площею 13,2 кв.м., підвалом (Пд.В), Ѕ частиною криниці, ѕ частинами огорожі та виселення відповідачів із вказаних приміщень будинку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу належить ѕ частки житлового будинку по АДРЕСА_1 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2019 року проведено поділ зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, виділено ОСОБА_1 ѕ його частини, а ОСОБА_3 ј. Також цим рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов`язано виконати ремонтно-будівельні роботи з перепланування будинку. Однак, як стверджує позивач, ні вона, ні члени її сім`ї не мають доступу до належної їй частки у вказаному будинку, оскільки ОСОБА_3 та його співмешканка ОСОБА_4 у належні їй приміщення її не пускають, будівельні роботи, які необхідно виконати згідно з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 не виконав. Такими діями відповідачі створюють їй перешкоди у користуванні належним їй майном. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Ухвалою судді від 23 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху і надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків. На виконання цієї ухвали представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Бакальцем І.Г. 12 листопада 2020 року подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 17 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 23 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 лютого 2021 року на 10 год.

У зв`язку із неявкою відповідачів судове засідання, призначене на 05 лютого 2021 року, відкладено на 17 березня 2021 на 10 год., яке, у зв`язку з повторною неявкою відповідачів, відкладено на 16 квітня 2021 року на 10 год.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явились, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідачів не надходило.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву, а позивач та її представник у судовому засіданні не заперечили проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №35291934 від 27.08.2012 р., виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, домоволодіння по АДРЕСА_1 на праві власності в розмірі частки 3/4 належить ОСОБА_1 на підставі рішення суду Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2012р. у справі 1915/6892/2012.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2019 року у справі №607/9304/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення майна в натурі із спільної часткової власності житлового будинку задоволено. Ухвалено провести поділ житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_2 , шляхом виділу в натурі ОСОБА_1 3/4 його частки та ОСОБА_3 1/4 його частки. Виділити у власність ОСОБА_1 належну їй 3/4 частину житлового будинку за надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_2 яка складається із веранди площею 7,0 кв.м. (1-1); коридору площею 5,7 кв.м. (1-2), котельню площею 7,5 кв.м. (1-3), жилу кімнату, площею 17,6 кв.м. (1-4), коридор площею 7,8 кв.м. (1-5), сходи, літню кухню (літера «Б»), тамбур (літера б), хлів 1 площею 10,4 кв.м. (позначена літерою В), хлів -2 площею 13,2 кв.м., підвал (Пд.В), 1/2 частина криниці, 3/4 частин огорожі, разом по будинковолодінню 145 492 грн., що менше від належної їй частки на 278 грн. Виділити у власність ОСОБА_3 належну йому 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_2 , яка складається із жилої кімнати, площею 13,2 кв.м. (1-6), підвал Б (пдБ), вхід в підвал (вх..в пд..), хлів ІІІ площею 6,4 кв.м. (позначений літерою В), вбиральню (позначена літерою Г), 1/2 частини криниці, ј частини огорожі, що більше від належної йому частки на 278 грн. ОСОБА_1 виконати наступні ремонтно-будівельні роботи по переплануванню житлового будинку згідно Додатку №2 до висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 22 грудня 2018 року №829/830/18-22: замурувати та оштукатурити дверний проріз між приміщеннями 1-5 та 1-6. ОСОБА_3 виконати наступні ремонтно-будівельні роботи по переплануванню житлового будинку згідно Додатку №2 до висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 22 грудня 2018 року №829/830/18-22: влаштувати дверний проріз у віконному для доступу приміщення 1-6; влаштувати добудову для забезпечення 1/4 частки необхідними приміщеннями та площами згідно ДБН В2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Відповідно до державних будівельних норм «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» ДБН В3.2-2-2009 проект на улаштування добудови слід виконати спеціалізованою проектною організацією, що має відповідну ліцензію, після проведеного повного обстеження конструктивних елементів будівлі, забезпечення відокремленими інженерними мережами, санітарно-гігієнічними вимогами щодо інсоляції, природного освітлення, провітрювання, вентиляції приміщень житлового будинку, тобто необхідного та безпечного рівня комфортності проживання, після чого надати проектні рішення до відділу архітектури, містобудування, розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Тернопільської районної державної адміністрації для затвердження (погодження) проекту щодо реконструкції будинку.

З будинкової книги для реєстрації громадян за адресою по АДРЕСА_1 вбачається, що у вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області.

ОСОБА_6 є сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25 вересня 1991 року, згідно з яким його матір`ю є ОСОБА_9 , та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , згідно з яким 08 червня 2000 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб, прізвище дружини після одруження ОСОБА_10 .

Відповідно до технічного паспорту житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., складається з: приміщення №1-1 веранди, загальною площею 7,0 кв.м; приміщення №1-2 коридору, загальною площею 5,7 кв.м; приміщення №1-3 котельні, загальною площею 7,5 кв.м; приміщення №1-4 жилої кімнати, загальною та житловою площею 17,6 кв.м; приміщення №1-5 коридор, загальною площею 7,8 кв.м.; приміщення №1-6 жилої кімнати, загальною та житловою площею 13,2 кв.м. У технічному паспорті зазначені розміри часток співвласників ОСОБА_1 - 3/4 та ОСОБА_7 - 1/4.

03 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського РВП ГУНП в Тернопільській області з заявою, датованою 26 березня 2020 року, у якій зазначила, що ОСОБА_3 не виконує рішення суду від 16 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим просила звільнити належні їй приміщення у житловому будинку АДРЕСА_2 від ОСОБА_3 .

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України визначено принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1 та 2 статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно зі ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №679/1657/18.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розмір частки ОСОБА_1 становить 3/4, ОСОБА_3 - 1/4.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2019 року виділено у власність ОСОБА_1 належну їй 3/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_2 , яка складається із веранди площею 7,0 кв.м. (1-1); коридору площею 5,7 кв.м. (1-2), котельню площею 7,5 кв.м. (1-3), жилу кімнату, площею 17,6 кв.м. (1-4), коридор площею 7,8 кв.м. (1-5), сходи, літню кухню (літера «Б»), тамбур (літера б), хлів 1 площею 10,4 кв.м. (позначена літерою В), хлів -2 площею 13,2 кв.м., підвал (Пд.В), 1/2 частина криниці, 3/4 частин огорожі, разом по будинковолодінню 145 492 грн., що менше від належної їй частки на 278 грн., виділено у власність ОСОБА_3 належну йому 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_2 , яка складається із жилої кімнати, площею 13,2 кв.м. (1-6), підвал Б (пдБ), вхід в підвал (вх..в пд..), хлів ІІІ площею 6,4 кв.м. (позначений літерою В), вбиральню (позначена літерою Г), 1/2 частини криниці, 1/4 частини огорожі, що більше від належної йому частки на 278 грн.

Цим же рішенням зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виконати ряд ремонтно-будівельних робіт з перепланування житлового будинку.

З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що роботи, які вони були зобов`язані виконати згідно з зазначеним рішенням, ні відповідач ОСОБА_3 , ні позивач ОСОБА_1 через перешкоди, створені ОСОБА_3 у їх здійсненні, не виконали.

Позивач стверджує, що відповідач умисно ухиляється від виконання цих робіт, створюючи їй перешкоди в користуванні належною їй часткою будинку.

Такі доводи позивача обгрунтовуються копією її звернення до Тернопільського РВП ГУНП в Тернопільській області.

Відповідач ОСОБА_3 жодних доказів суду не надав.

За таких обставин суд вважає, що позивач довела, а відповідач ОСОБА_3 не спростував, що він створює ОСОБА_1 перешкоди в користуванні належною їй часткою у спірному будинку, оскільки, незважаючи на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, у власність ОСОБА_1 виділено 3/4 його частки, з конкретним переліком приміщень, які входять до цієї частки, позивач по даний час позбавлена можливості вільно володіти ними, оскільки ОСОБА_3 перешкоджає їй вільно користуватись цими приміщеннями.

За таких обставин суд приходить до переконання про порушення відповідачем ОСОБА_3 прав позивача ОСОБА_1 , які підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити веранду (1-1), площею 7,0 кв.м., коридор (1-2), площею 5,7 кв.м., котельню (1-3), площею 7,5 кв.м., житлову кімнату (1-4), площею 17,6 кв.м., коридор (1-5), площею 7,8 кв.м., сходи, літню кухню (літера «Б»), тамбур (літера «С»), хлів 1 (літера «В»), площею 10,4 кв.м., хлів 2, площею 13,2 кв.м., підвал (Пд.В).

Разом із тим, не підлягають задоволенню вимоги про позбавлення ОСОБА_3 права користування цими приміщеннями, оскільки жодного права, в тому числі користування, щодо цих приміщень ОСОБА_3 не має, позаяк Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2019 року виділено в натурі частки кожної зі сторін та чітко визначено перелік приміщень, як тих, які виділяються у власність ОСОБА_1 , так і тих, які виділяються у власність ОСОБА_3 . Відтак, суд не може позбавити особу того права, яким вона не володіє.

Вимога про виселення ОСОБА_3 із зазначених приміщень також не може бути задоволена, оскільки перелік підстав, за яких особу може бути виселено з житлового приміщення, чітко визначені законом, зокрема ст. 116 ЖК України, і наявності таких підстав позивачем не доведено. Крім того, законом врегульовано можливість виселення особи з житлового приміщення, а не з окремих частин (приміщень) будинку, таких як коридор, сходи, хлів, підвал тощо.

Також позивач не довела, що будь-які перешкоди в користуванні належною їй часткою будинку створює відповідач ОСОБА_4 . Зокрема, позивач не надала жодного доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_4 проживає у спірному будинку. Натомість, документально підтверджено, що ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а відомості про її фактичне місце проживання в матеріалах справи відсутні й позивачем не надані. Жодного доказу, яким би підтверджувався факт створення відповідачем ОСОБА_11 позивачу ОСОБА_1 перешкод у користуванні будинком, позивач не надала. За таких обставин суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_4 порушує будь-які її права, а тому позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_4 до задоволення не підлягає.

У зв`язку з частковим задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача слід стягнути 840,80 грн. понесеного судового збору.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280, 281-284, 289, 352, 354-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні ѕ частками житлового будинку по АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити веранду (1-1), площею 7,0 кв.м., коридор (1-2), площею 5,7 кв.м., котельню (1-3), площею 7,5 кв.м., житлову кімнату (1-4), площею 17,6 кв.м., коридор (1-5), площею 7,8 кв.м., сходи, літню кухню (літера «Б»), тамбур (літера «С»), хлів 1 (літера «В»), площею 10,4 кв.м., хлів 2, площею 13,2 кв.м., підвал (Пд.В).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 840 гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачі ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне рішення суду складено 26 квітня 2021року.

СуддяН. М. Сташків