Справа № 390/195/21
Провадження №2/390/330/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2021 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Гершкул І.М.,

при секретарі Негретовій Л.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 в якому просила визначити додатковий строк терміном у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги, однак 15.12.2003 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів позивачу земельну ділянку, розташовану на території Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Одного дня, ОСОБА_7 прийшов до позивача, передав їй конверт із документи на землю та попросив, щоб вказаний конверт із документами полежав у позивача. ОСОБА_4 поклала конверт до своїх документів і забула про його існування. У 2015 році ОСОБА_4 звільнилася з роботи у с. Велика Северинка та перестала їздити на роботу, а тому втратила зв`язок із ОСОБА_7 28.01.2021 року позивач отримала лист від приватного нотаріуса Панасюк Л.С., яким повідомлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а за життя склав заповіт, яким заповідав земельну ділянку ОСОБА_4 . Отримавши зазначений лист, ОСОБА_4 згадала про конверт, віднайшла його, відкрила та знайшла заповіт на своє ім`я та державний акт на землю. 01.02.2021 року ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак нотаріусом роз`яснено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини. Позивач вважає поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та звернулася до суду з позовом.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надав пояснення, що конверт із документами на землю позивач отримала від ОСОБА_7 , проте вміст конверту їй не був відомий. Про смерть ОСОБА_7 позивачу було відомо, проте щодо існування заповіту позивач дізналася лише 28.01.2021 року від нотаріуса.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечила проти позову та просила відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки позов є необґрунтованим і не доведеним належними та допустимими доказами. Подала відзив на позовну заяву в якому зазначено, що погодитись з вимогами позовної заяви не можливо, оскільки позивач у позові стверджує, що до 2015 року отримала від ОСОБА_7 документи на землю, в тому числі заповіт, складений на ім`я позивача. Дані документи лежали саме в позивача вдома так би мовити на зберіганні. Вказане також підтверджується додатками до позову, а саме копіями державного акта на землю та заповіту, які є відмінними від тих, що знаходяться в матеріалах спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_7 . Тобто ці документи знаходились саме в позивача, що прямо ваказано у позові. Крім того, твердження про те, що у 2015 році ОСОБА_4 звільнилася з роботи у с. Велика Северинка та перестала їздити на роботу, а тому втратила зв`язок із ОСОБА_7 , а про смерть спадкодавця дізналася лише з листа приватного нотаріуса у 2021 році також не заслуговує на увагу. Як стало відомо, ОСОБА_4 є донькою місцевого фермера ОСОБА_8 в оренді у якого перебуває земельний пай, який заповів позивачу ОСОБА_7 . Окрім того, ОСОБА_8 є сусідом відповідачів. Крім цього, ОСОБА_4 входить до переліку засновників (учасників) ФГ ОСОБА_8 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ФГ ОСОБА_8 є клієнтами приватного нотаріуса Панасюк Л.С., а тому нею відразу після отримання копії заповіту в телефонній розмові було повідомлено ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про необхідність звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Також, слід зазначити, що у заповіті відсутні будь-які інші ідентифікаційні дані ОСОБА_4 , зокрема адреса, дата народження, ідентифікаційний номер, тощо, а тому викликає сумнів, що саме позивача було призначено спадкоємцем ОСОБА_7 , а не будь-яку іншу особу з даними « ОСОБА_4 ». Після подання даного позову та надання копій відповідних документів, позивач сама підтвердила, що нею особисто були отримані і зберігались заповіт і державний акт на землю. Відповідно факт прийняття позивачкою чужих документів на зберігання вказує на те, що вона була зацікавлена в їх зберіганні, як спадкоємиця та член фермерського господарства, яке орендує земельну ділянку, а тому їй було відомо що це за документи.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти позову та просила відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки вважає, що обставини наведені в якості підстав визначення додаткового строку не є поважними.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 11.01.2017 року виконавчим комітетом Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, актовий запис №1 (а.с.26).

За життя померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія КР №200214 належала земельна ділянка загальною площею 5,01 га., розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом (а.с.11).

Згідно заповіту, який посвідчено державним нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори та зареєстровано у реєстрі за №1-1244 від 15.12.2003 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповів земельну ділянку загальною площею 5,01 га., розташовану на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ОСОБА_4 . Заповіт складено у двох примірниках, один залишився у нотаріуса, а другий, викладений на бланку нотаріальних документів, виданий заповідачу (а.с.10).

Приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Панасюк Л.С. на адресу ОСОБА_4 направлено лист №3/02-14 від 28.01.2021 року, яким повідомлено, що 15.12.2003 року Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкодавець призначив ОСОБА_4 спадкоємцем земельної ділянки загальною площею 5,01 га., розташованої на території Великосеверинівської сільської ради Кропивницького (Кіровоградського) району Кіровоградської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак станом на 28.01.2021 року заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_4 не надійшло, а тому остання вважається такою, що не прийняла спадщину, у зв`язку із чим рекомендовано звернутися до суду (а.с.9).

Листом №7/02-14 від 01.01.2021 року приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Панасюк Л.С. роз`яснено ОСОБА_4 , що свідоцтво про право на спадщину не може бути видано, оскільки пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12).

На запит суду приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Панасюк Л.С. надано лист №11/01-16 від 22.02.2021 року, яким повідомлено, що після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу №25/2017. Матеріали спадкової справи свідчать, що після смерті ОСОБА_7 спадщину за законом прийняли дружина ОСОБА_6 , доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , проте свідоцтва про право на спадщину не видавалися, наявний заповіт на ім"я ОСОБА_4 на земельну ділянку (а.с.20-40).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 входить до переліку засновників (учасників) ФГ ОСОБА_8 (а.с.64-65).

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №247837895 від 11.03.2021 року свідчить, що земельна ділянка загальною площею 5,01 га., кадастровий номер :02:000:0173, розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, що належить ОСОБА_7 , перебуває в орендному користуванні ФГ Шаповалова Олександра Григоровича, будь-які заборони, обтяження чи іпотеки відсутні (а.с.76-77).

Відповідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі №145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

В якості підстави визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем вказано, що 15.12.2003 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів позивачу земельну ділянку, проте позивачу не було відомо про заповіт. Натомість, позивач зазначає, що за життя ОСОБА_7 передав позивачу на зберігання конверт і повідомив, що там документи на землю, проте вміст конверту позивачу був невідомий. У подальшому, з 2015 року позивач перестала їздити до с. Велика Северинка та втратила зв`язок із ОСОБА_7 , а тому лише отримавши лист від нотаріуса дізналася, що ОСОБА_7 помер і склав заповіт на ім"я позивача, який знайдено позивачем у переданому померлим за життя конверті з документами. Проте, вказані обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій для прийняття спадщини. Зокрема, позивачем у позовній заяві зазначено, а представником позивача підтверджено у судовому засіданні, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_7 конверт із документами саме на землю на зберігання. Зважаючи, що ОСОБА_4 не є членом сім"ї чи близьким родичем ОСОБА_7 , входить до засновників (учасників) ФГ ОСОБА_8 , яким орендувалась земельна ділянка на яку складено заповіт, передані позивачу матеріали містять примірник заповіту виданий заповідачу, суд вважає, що доводи строни позивача про виявлення заповіту лише після отримання листа нотаріуса повністю залежать від волі однієї сторони (позивача), а тому зважаючи на відсутність будь-яких інших доказів, які можуть прямо чи опосередковано підтвердити зазначене, слід оцінити критично, оскільки при бажанні позивач мала змогу ознайомитися з вмістом конверту, зокрема дізнатися про існування заповіту, що не спростовано. Факт прийняття позивачкою чужих документів на зберігання вказує на те, що вона була зацікавлена в їх зберіганні, як спадкоємиця та член фермерського господарства, яке орендує земельну ділянку, а тому їй було відомо що це за документи. За таких обставин, стороною позивача не подано належних, допустимих і достатніх беззаперечних доказів про необізнаність позивача про наявність заповіту та не можливість у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також, що про існування заповіту позивач дізналася поза межами встановлюваного строку для прийняття спадщини.

Таким чином, суд вважає, що зазначені позивачем обставини не можна розцінювати, як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, а тому відсутні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, отже позов необхідно залишити без задоволення.

Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідачів, оскільки позовні вимоги залишено без задоволення, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.1270, 1272 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.05.2021 року.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.М. Гершкул