Справа № 495/7435/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

27 квітня 2021 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі

головуючого судді - Заверюха В.О., при секретарі Червинській І.В.,

за участю:

представника позивача - адвоката Гамар В.І.,

представника відповідачів - адвоката - Царенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

08.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна, в якому просить визначити їй додатковий строк в один місяць для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий зміст та обґрунтування позовних вимог

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.03.2015 року. Позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.08.1988 року. На час смерті спадкодавця, позивач тимчасово перебувала поза межами України, до цього проживала разом з матір`ю. За місцем реєстрації спадкодавця, а саме: АДРЕСА_1 , позивач мала право приватної спільної часткової власності у розмірі 6/400 частин домоволодіння, що посвідчується відомостями з реєстру прав на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності від 09.04.1997 року, яке видане на підставі розпорядження виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №4708 від 09.04.1997 року. На момент смерті спадкодавця у відповідності до приписів ч.2 ст.1279 ЦК України позивач мала переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їй у натурі цього майна, у межах її частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців. Після смерті матері позивач повернулась до України, де їй було проінформовано братами відповідачами по справі щодо факту надання спадкодавцем розпорядження (заповіту) на користь останніх на все майно, що належало покійній матері. За вказаних обставин, перебуваючи у довірливих відносинах з відповідачами та з врахуванням наданої ними інформації щодо наявності заповіту на їхню користь, з метою збереження, довірливих та сталих родинних відносин, позивач не зверталася до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця. На користь поданої відповідачами інформації щодо наявності заповіту на все майно без врахування спадкового інтересу позивача свідчить той факт, що державним нотаріусом при відкритті спадкової справи та її формування не було вжито заходів інформування позивача про право подачі заяви про прийняття спадщини, з метою недопущення особою пропуску строку на прийняття спадщини. У відповідності до приписів пункту 1.2 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Наказ Мінюсту №296/5 від 22.02.2012 року) передбачається встановлення нотаріусом кола спадкоємців (ст.1261 ЦК України) та наявності спадкового майна. В той же час пунктом 3.2 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Наказ Мінюсту №296/5 від 22.02.2012 року) визначається обов`язок роз`яснення нотаріусом спадкоємцям права подачі заяви про прийняття спадщини з метою недопущення особою пропуску строку на прийняття спадщини. Згідно відомостей спадкової справи, а саме: свідоцтва про право власності від 09.04.1997 року, яке видане на підставі розпорядження виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №4708 від 09.04.1997 року вбачається, що нотаріусу було відомо про наявність іншого спадкоємця ОСОБА_5 , яка значиться як інший власник нерухомого майна та членом родини спадкодавця. З врахуванням вищезазначених поважних причин виходячи з недобросовісної поведінки відповідачів та дії (бездіяльності) державного нотаріуса, позивач не бачила підстав та не зверталася у встановлений законодавством термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В листопаді 2020 року, позивач звернулася до органу технічної інвентаризації з метою переоформлення права власності на частку у розмірі 6/400 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 . Під час формування (відновлення втрачених) документів було виявлено інформацію про отримання одним з відповідачів права власності на 54/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №3761, що видано 27.11.2015 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою. Вказана обставина позивачу не була відома, оскільки відповідачами весь час зазначалося про наявність волі спадкодавця (заповіту) на їх користь, а державним нотаріусом який проінформований за даними державного реєстру про наявність у позивача частки 6/400 у спільному майні, частка якого також належала спадкодавцю та відповідно повинен був визначити переважне право позивача на отримання частки спадкового майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку ст.1279 ЦК України і вжити заходи щодо встановлення кола осіб для спадкування за законом, як то визначено законодавством. Внаслідок недобросовісної поведінки відповідачів та не вчиненням державним нотаріусом всіх необхідних дій щодо встановлення кола осіб, що мають право на спадщину за законом, позивач має поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері ОСОБА_4 .. Посилаючись на викладене, позивач просить визначити їй додатковий строк в 1 (один) місяць з дня набрання законної сили рішення суду для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий зміст заперечень відповідачів на предмет спору

Представник відповідачів адвокат Царенко О.О. скористався своїм правом та на адресу суду надав відзив на позов, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим, доводи позивача є неправдивими та нічим не підтверджені. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи №129/2015, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що позивач ОСОБА_1 взагалі не зверталась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом та не отримувала обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із пропуском. Позивач в обґрунтування поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини в позові зазначає, що після смерті матері позивач повернулася до України, де їй було проінформовано братами відповідачами по справі щодо факту надання спадкодавцем розпорядження (заповіту) на користь останніх на все майно, що належало покійній матері. Перебуваючи у довірливих відносинах з відповідачами та з врахуванням наданої ними інформації щодо наявності заповіту на їхню користь, з метою збереження довірливих та сталих родинних відносин, позивач не зверталася до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця. З врахуванням вищезазначених поважних причин виходячи з недобросовісної поведінки відповідачів та дії (бездіяльності) державного нотаріуса, вона не бачила підстав та не зверталася у встановлений законодавством термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивач поважною причиною пропуску для подання заяви про прийняття спадщини зазначає лише начебто введення її в оману відповідачами та начебто не вчинення нотаріусом відповідних дій, перекладаючи свою бездіяльність на протязі 6 років на інших осіб. При цьому не надає жодного належного доказу в підтвердження своїх надуманих припущень. Отже, позивач не посилається на жодні поважні обставини чи перешкоди, а саме: на існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для позивача на подання заяви про прийняття спадщини, що свідчить про відсутність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини та відсутність правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З моменту смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу ОСОБА_1 достовірно було відомо про відкриття спадщини, однак, вона не скористалась в передбачені законом строки своїм правом, що залежало виключно від її волевиявлення, і здійснення нею певних дій. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Рух справи у суді

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 року справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини розподілена на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О..

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2020 року з Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області витребувана належним чином завірена копія спадкової справи, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивач адвокат Гамар В.І. в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини які викладені в позові та просив задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Царенко О.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини які викладені у відзиві на позов та просив відмовити в задоволенні.

В судове засідання представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору не зявився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку.

Фактичні обставини встановлені судом

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.08.1988 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.03.2015 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої ОСОБА_4 є її діти: позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ..

З матеріалів спадкової справи №129/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 вбачається, що до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про прийняття спадщини за законом звернулись сини спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..

27.11.2015 року відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємці до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 уклали договір про поділ спадкового майна, посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В., зареєстрований в реєстрі за №3757.

27.11.2015 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В. на підставі ст.1261 ЦК України та договору про поділ спадкового майна від 27.11.2015 року на імя ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 54/400 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі за №3761, спадкова справа №129/2015.

27.11.2015 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В. на підставі ст.1261 ЦК України та договору про поділ спадкового майна від 27.11.2015 року на імя ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на транспортний засіб, марки FENIKS, зареєстровано в реєстрі за №3764, спадкова справа №129/2015.

27.11.2015 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В. на підставі ст.1261 ЦК України та договору про поділ спадкового майна від 27.11.2015 року на імя ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на комплекс будівель під АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі за №3758, спадкова справа №129/2015.

29.03.2016 року відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємці до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 уклали договір про поділ спадкового майна, посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В., зареєстрований в реєстрі за №659.

29.03.2016 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В. на підставі ст.1261 ЦК України та договору про поділ спадкового майна від 29.03.2016 року на імя ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку статутного фонду КП «АК-ЛИБО», місцезнаходження: вул.Горького 1, м.Білгород-Дністровський, Одеської області, зареєстровано в реєстрі за №660, спадкова справа №129/2015.

29.03.2016 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В. на підставі ст.1261 ЦК України та договору про поділ спадкового майна від 29.03.2016 року на імя ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на транспортний засіб марки БДЖІЛКА, зареєстровано в реєстрі за №663, спадкова справа №129/2015.

Листом державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 27.01.2021 року №97/02-14 ОСОБА_1 на її звернення про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 повідомлено, що встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 не має можливості оскільки вона постійно не проживала зі спадкодавцем на день її смерті та не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений для цього законодавством строк та рекомендовано звернутись до суду.

Позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 ..

Звертаючись до суду позивач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вона мала право приватної спільної часткової власності у розмірі 6/400 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , що посвідчується відомостями з реєстру прав на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності від 09.04.1997 року, яке видане на підставі розпорядження виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №4708 від 09.04.1997 року. На момент смерті спадкодавця у відповідності до приписів ч.2 ст.1279 ЦК України позивач мала переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їй у натурі цього майна, у межах її частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців. Тобто, нотаріусу було відомо про наявність іншого спадкоємця ОСОБА_6 , яка значиться як інший співвласник нерухомого майна. Крім того, після смерті матері відповідачі проінформували позивача щодо факту надання спадкодавцем розпорядження (заповіту) на все майно, що належало покійній матері на їх користь. За вказаних обставин, перебуваючи у довірливих відносинах з відповідачами та з врахуванням наданої ними інформації щодо наявності заповіту на їхню користь, з метою збереження родинних відносин, позивач не зверталася до нотаріальної контори з відповідною заявою протягом визначеного законом строку після смерті спадкодавця. В свою чергу, державним нотаріусом при відкритті спадкової справи та її формуванні не було вжито заходів інформування позивача про право подачі заяви про прийняття спадщини, з метою недопущення особою пропуску строку на прийняття спадщини.

З доводами позивача, відповідачі не згодні та заперечували проти заявлених вимог, вказуючи, що позивачу було відомо про відкриття спадщини, однак, вона не скористалась в передбачені законом строки своїм правом, що залежало виключно від її волевиявлення та не здійснила певних дій. В позові позивач не посилається на жодні поважні обставини чи перешкоди, а саме: на існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для позивача на подання заяви про прийняття спадщини, що свідчить про відсутність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини та відсутність правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

З наданих у судовому засіданні пояснень представника позивача вбачається, що позивач ОСОБА_1 своєчасно не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4 з урахуванням того, що брати - відповідачі по справі повідомили їй, що покійна мати залишила на їх імя заповіт, а у звязку з добрими сімейними відносинами, позивач ОСОБА_1 довірилась відповідачам як рідним людям та не піддала сумніву їхні доводи, а тому не стала перевіряти вказаний відповідачами факт.

В свою чергу представник відповідачів заперечував проти наведених пояснень представника позивача щодо недобросовісної поведінки відповідачів, оскільки вказані доводи не підтверджені жодним належним доказом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд погоджується з запереченнями представника відповідача щодо не доведеності представником позивача недобросовісної поведінки відповідачів, оскільки доводи стосовно не добросовісної поведінки відповідачів повинні бути підтверджені належними доказами, в той же час суд приймає до уваги пояснення представника позивача, що зазначені обставини не можуть бути підтверджені письмовими доказами, а базуються суто на людських відпосинах між родичами.

Крім того, відповідно до статті 3 ЦК України діючого законодавства, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Саме тому суд і приймає доводи представника позивача щодо недобросовісної поведінки відповідачів.

Згідно ст.3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Відповідно до п.п.2.2 п.2 глави 9 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 нотаріус перед вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна нотаріус вчиняє низку дій, які забезпечують повну охорону майна, а саме: повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі;

Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок N 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5).

Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку N 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкоємця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 у відповідності до приписів ч.2 ст.1279 ЦК України позивач ОСОБА_1 мала переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їй у натурі частки спадкового майна, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності від 09.04.1997 року, яке видане на підставі розпорядження виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №4708 від 09.04.1997 року позивач ОСОБА_1 була власником 6/400 домоволодіння по АДРЕСА_1 .

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №129/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 судом встановлено, що при відкритті спадщини та заведені спадкової справи державний нотаріус не з`ясувала коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , а встановивши наявність співвласника спадкового майна, не здійснила належним чином повідомлення та виклик шляхом публічного оголошення або повідомлення у газеті спадкоємця ОСОБА_1 про відкриття спадщини та наявність у неї спадкових прав.

Внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків державний нотаріус своєчасно не повідомив позивача, як спадкоємця першої черги про відкриття спадщини, державним нотаріусом не зроблено жодної спроби своєчасно, протягом визначеного законом шестимісячного строку розшукати спадкоємця ОСОБА_1 шляхом публічного оголошення, повідомлення у пресі, для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини після померлого спадкодавця ОСОБА_4 .. При заведенні спадкової справи нотаріусу достоменно було відомо, що спадкоємець ОСОБА_1 має переважне право на виділ їй у натурі частки спадкового майна перед іншими спадкоємцями в силу приписів ч.2 ст.1279 ЦК України.

Висновки за результатами розгляду справи

Вислухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідачів, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, що хоча у позивача відсутні поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які давали б підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, проте представником позивача доведено наявність об`єктивних перешкод, які впливали на своєчасність подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого спадкодавця, а тому суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку в один місяць для прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216-1218, 12220, 1221, 1223, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 додатковий строк в 1 (один) місяць з дня набрання законної сили рішення суду для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.О.Заверюха