Справа № 755/3992/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Передрій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, заяву відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація, про поновлення та захист житлових прав малолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року прийнято відмову позивача ОСОБА_2 , подану його представником - адвокатом Якименком Миколою Миколайовичем, від позову та закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація, про поновлення та захист житлових прав малолітньої дитини, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

13 квітня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заявупро стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій, посилаючись на положення ч.3 ст.142 ЦПК України, просить суд: визнати причини пропуску для стягнення витрат на професійну правничу допомогу поважними та поновити пропущений строк на прийняття даної заяви до розгляду; ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. (а.с.198-201).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Папазова Г.А. вимоги заяви про стягнення витрат на правову допомогу підтримали в повному обсязі та просили стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Папазова Г.А. суду пояснила, що стороною відповідача подавались заяви про закриття провадження у справі та залишення позову без розгляду через зловживання стороною позивача процесуальними правами - подання безпідставного позову. Зазначила, що дана заява подана протягом п`яти днів від дати постановлення ухвали про закриття провадження у справі. Пояснила, що нею в передбачені законом строки - до закінчення судових дебатів було зроблено відповідну заяву щодо витрат на правничу допомогу. Пояснила, що відзив на позовну заяву не подавався через безпідставність позову, тому в заяві викладено прохання про визнання причин пропуску строку поважними та поновлення цих строків. Договір з відповідачем укладено лише 10 березня 2021 року. Зазначила, що до заяви долучено квитанції про оплату послуг адвоката в сумі 5000,00 грн, проте, якщо надані адвокатом послуги не оплачені в повному обсязі, це не є підставою для не стягнення з іншої сторони повної суми, погодженої з адвокатом. Пояснила, що нею, як адвокатом, було виконано повний об`єм робіт, наведений в актах. Матеріали справи були їй надані клієнтом для ознайомлення. Вважає необхідним аналіз норм права для узгодження з клієнтом позиції у справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримала свого представника.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Якименко М.М. подав клопотання/заперечення, в якому просив відмовити в прийнятті заяви відповідача до розгляду та залишити без задоволення повністю, відмовивши тим самим відповідачеві у стягненні витрат на професійну правничу допомогу (а.с.230-233). В запереченнях зазначено, що раніше питання відшкодування стороні відповідача витрат на правничу допомогу не ставилось. Стороною відповідача ні в якій формі не було зазначено витрати на правову допомогу, які сторона очікує понести, не було подано заяву щодо подання стороною відповідача доказів про розмір витрат. Вважає, що стороною відповідача не дотримано строків та вимог цивільного процесуального законодавства. Зазначає, що відмова позивача від позову взагалі виключає процесуальну можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат. Заява подана з порушенням строків, поважні причини чого відповідачем не наведені. До закінчення судових дебатів не було подано ніяких документів. Зазначено, що представником не було подано в даній справі чи завірено жодного документу, ознайомлення з матеріалами справи проводилось відповідачем, Вважає, що в даній справі не мало місця в будь-якій формі надання через адвоката дійсної (реальної) правової допомоги. Не надано достатніх доказів щодо сплати послуг адвоката, оскільки розрахунок є корегованим, неактуальність сплачених сум не відповідає дійсності реально понесених витрат. При визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру. Вважає визначені відповідачем витрати на правничу допомогу такими, що не були фактично надані та були неминучі. В судовому засіданні адвокат Якименко М.М. надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у запереченнях, додатково зазначив, що жодної заяви про попередній орієнтовний розрахунок вартості витрат на правничу допомогу надано не було, заяви, передбаченої ч.8 ст.141 ЦПК України не подано, немає поважних причин пропуску строку. Також не було необхідності подавати клопотання про залишення позову без розгляду. Та зазначив про відсутність фактичних, неминучих та обґрунтованих витрат.

Інші учасники справи в судове засіданні не з`явились.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та представників сторін, вивчивши доводи поданої відповідачем заяви, доводи заперечень представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 142 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.3ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За загальним правилом, визначеним у ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В судовому засіданні 09 квітня 2021 року, під час висловлення представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Папазовою Г.А. своєї думки щодо поданої представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Якименком М.М. заяви про відмову від позову, адвокат Папазова Г.А. зробила передбачену ч. 8 ст. 141 ЦПК України заяву, що відображено в протоколі судового засідання (а.с.190).

Заява відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з додатками на її обґрунтування подана до суду в межах визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку - 13 квітня 2021 року (а.с.198).

Отже, стороною відповідача не пропущено визначений законом строк на подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З огляду на це, відсутні й підстави для поновлення визначеного законом строку для подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, оскільки такий строк відповідачем не пропущено.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

статтею 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Державна реєстрація адвокатського бюро здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Адвокатське бюро має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Про створення, реорганізацію або ліквідацію адвокатського бюро адвокат, який створив адвокатське бюро, протягом трьох днів з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців письмово повідомляє відповідну раду адвокатів регіону. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

10 березня 2021 року між Адвокатським бюро «Галини Папазової» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №01/21, згідно умов якого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову, інших заяв та документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів клієнта в судах. (202-203)

За змістом п. 2.2. договору, безпосереднє представництво інтересів клієнта за цим договором здійснює адвокат Папазова Г.А.

Згідно п. 3.1. договору розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами по факту наданих послуг, що підтверджується відповідним актом, який є невід`ємною частиною цього договору. Розмір гонорару залежить від кількості витрачених годин, з розрахунку 1000,00 грн за годину.

На підставі даного договору, Адвокатським бюро «Галини Папазової» 26 березня липня 2021 року видано Ордер серії АІ №1100416 на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Папазовою Г.А. (а.с.170)

Відповідно до копій дублікатів квитанцій від 31 березня 2021 року та від 05 квітня

2021 року, відповідачем ОСОБА_1 сплачено АБ «Галини Папазової» 2000,00 грн та

3000,00 грн відповідно (а.с.208, 209).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті

41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях

від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, чого стороною відповідача здійснено не було навіть у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

В запереченнях представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Якименка М.М., серед іншого, викладені й доводи щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, які заявлені до стягнення стороною відповідача.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Надаючи оцінку наведеному в актах приймання-передачі наданих послуг №4 та №5

від 12 квітня 2021 року (а.с.204, 205) об`єму виконаних адвокатом робіт та витраченому адвокатом часу, суд зауважує, що витрачання, серед іншого, двох годин часу на ознайомлення з матеріалами справи (навіть наданими клієнтом), аналіз норм законодавства та узгодження правової позиції є надмірним для фахівця в галузі права. Матеріали справи, крім процесуальних документів, фактично містять лише позовну заяву з додатками, відзив відповідача Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації без додатків, пояснення третьої особи, а також заяви та клопотання.

Крім того, до акту №4 включено витрати за підготовку клопотання про залишення позову без розгляду.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження від 17 червня 2020 року, тобто до укладення вищевказаного договору на надання правничої допомоги, та клопотання про закриття провадження у справі (а.с.171-172), подане адвокатом Папазовою Г.А. в судовому засіданні 29 березня 2021 року, в якому представник просила вжити відповідних заходів. Дане клопотання обґрунтовувалось тим, що на момент його розгляду заявлені позивачем вимоги є безпідставними, у зв`язку з чим розглядати їх немає сенсу.

При цьому, ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 29 березня 2021 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, в задоволенні даного клопотання було відмовлено (а.с.174-175).

Отже суд не вбачає підстав для компенсації позивачем 500,00 грн витрат на підготовку вищевказаного клопотання.

При цьому суд вважає за доцільне зазначити, що саме по собі звернення сторони позивача до суду із заявою про відмову від позовних вимог не свідчить про безпідставність та необґрунтованість його позову і не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, оскільки така відмова є її диспозитивним правом, передбаченим цивільним процесуальним законодавством України.

Що стосується наведених в актах розрахунків щодо участі представника відповідача в судовому засіданні 29 березня 2021 року та 09 квітня 2021 року, то загальна тривалість часу вказаних судових засідань становить 3 години (29 березня 2021 року - з 11:50 до 14:09 та

09 квітня 2021 року - з 12:13 до 12:54), а не 3,5 години, як зазначено в актах.

Крім того відповідачем доведена оплата послуг адвоката лише в розмірі 5000,00 грн.

Суд, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена відповідачем сума є надмірною. При цьому суд погоджується з доводами представника позивача про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, надану відповідачу, з реальним обсягом такої допомоги в суді, витраченим часом на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат.

Враховуючи викладене, суд вважає що заявлений відповідачем ОСОБА_1 розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, тому приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, з урахуванням заперечень сторони позивача, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 3 500,00 грн: 3000,00 грн за участь в судовому засіданні, з урахуванням обумовленої відповідачем та адвокатом в договорі вартості послуг; 500,00 грн за надання послуг, визначених п.1 ч.2 Акту №4 від 12 квітня 2021 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 258-261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 3 500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень).

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали складено 30 квітня 2021 року.

Суддя: