У х в а л а

28 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 712/10151/20

провадження № 61-6251 ск 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2020 рокута постанову Черкаського апеляційного суду від 16 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів,

В с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до АТ «Укрпошта» про захист прав споживачів.

Позов мотивований тим, що в поштове відділення № 18029 АТ «Укрпошта» надійшло відправлення «Укрпошта Експрес» № 423 від 10 серпня 2020 року отримувачу ОСОБА_1 на адресу: кв. АДРЕСА_1 . Він інформацію про дане відправлення від АТ «Укрпошта» не отримував. На неодноразові звернення про отримання даного відправлення йому постійно відмовляли, посилаючись на те, що необхідно сплатити кошти за збереження листа. Звернення були, в тому числі і до контакт-центру АТ «Укрпошти», починаючи з 02 вересня 2020 року, а 17 вересня 2020 року він подав заяву в письмовій формі. 02 жовтня 2020 року на його адресу надійшов лист № 035, в якому було викладено недостовірну інформацію, про нібито відмову ОСОБА_1 отримувати відправлення. Вказував, що службові особи відділення № 18029 умисно на замовлення Голови Правління ОСББ «Переможець-32» не видають йому відправлення № 423 від 10 серпня 2020 року з метою не надавати копій документів, які підлягають перевірці їх достовірності. Вважає, що відповідач не контролює роботу своїх підлеглих службових осіб і по факту відмовив видати відправлення «Укрпошта Експрес» № 423 від 10 серпня 2020 року з особистих корисливих мотивів. Заява-попередження пред`явлена відповідачу, але він продовжував приховувати відправлення від ОСОБА_1 і лише проводить формальний рух з відділення до відділення та вказує недостовірну інформацію про відмову. 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав уточнення до позовних вимог, де вказав, що 12 листопада 2020 року йому було видано відправлення «Укрпошта Експрес» № 423 від 10 серпня 2020 року. З огляду на викладене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив визнати порушення прав споживача ОСОБА_1 з боку АТ «Укрпошта» невиконанням своїх зобов`язань у зв`язку з порушенням строків доставки відправлення «Укрпошта Експрес» № 423.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено; визнано дії АТ «Укрпошта» такими, що порушують право споживача на невручення поштового відправлення ОСОБА_1 ; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 16 березня 2021 року апеляційну скаргу директора АТ «Укрпошта» - Марченка О. С. залишено без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2020 року - без змін.

14 квітня 2021 року АТ «Укрпошта»надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 16 березня 2021 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2020 рокута постанову Черкаського апеляційного суду від 16 березня 2021 року і закрити провадження в справі.

Дослідивши касаційну скаргу АТ «Укрпошта», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є визнання порушення прав споживача ОСОБА_1 з боку АТ «Укрпошта» невиконанням своїх зобов`язань у зв`язку з порушенням строків доставки відправлення.

Верховний Суд урахував предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільствата дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

Крім того, касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами «а-г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вона не містить посилань на постанови Верховного Суду та інформацію щодо застосування якої саме норми права і якого правового висновку не враховано апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні.

Наведені заявником у касаційній скарзі інші аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є виключно його суб`єктивними судженнями та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій та які не впливають на законність оскаржуваних судових рішень.

Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в даній справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки АТ «Укрпошта» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2020 рокута постанову Черкаського апеляційного суду від 16 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук