Справа № 211/1676/17
Провадження № 2/211/58/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 квітня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

за відсутності:

представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Щербатюк В.А.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» нині АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулися до суду з позовною заявою, зазначивши, що 17.03.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №214821-CRED, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 30000,00 грн. на термін до 17.03.2010 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору.

Позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 06.02.2017 року виникла заборгованість у сумі 96179,16 грн., яка складається з наступного:

- 15051,49 грн. - заборгованість за кредитом;

- 76309,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 4568,06 грн. штраф (відсоток від суми заборгованості).

В забезпечення виконання зобов`язання за договором №214821-CRED від 17.03.2008 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір поруки, тому ОСОБА_1 як поручитель , відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

16.02.2017 року ОСОБА_1 було направлено письмову вимогу, яка була залишена нею без задоволення, таким чином зобов`язання за вказаним кредитним договором залишені невиконаними, що порушує їх законні права банку, просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 96179,16 грн., та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

15.01.2018 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 96179,16 грн., та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 23.03.2018 року дане заочне рішення було скасоване.

В судове засіданні представник позивача не з`явився, в ході розгляду справи представник позивача ОСОБА_3 надав додаткові пояснення, де просив розглядати справу без представника банку.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Щербатюк В.А. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи повідомлялись відповідно до ст. 128 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з умовами укладеного договору № 214821 - CRED від 17.03.2008 року ОСОБА_2 отримала у ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» нині АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 30000,00 грн. на термін до 17.03.2010 року та зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та у порядку, встановлені кредитним договором (а.с.10 - 11).

17.03.2008 року за договором поруки № 214821, який було укладено банком із поручителем ОСОБА_1 , остання зобов`язалася виконати перед кредитором кредитні зобов"язання ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Відповідно до рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 21.12.2010 року у справі №2 - 654/2010 , суд вирішив стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 214821 - CRED від 17.03.2008 року у розмірі 26167,77 грн., з яких: 21801,49 грн., - заборгованість за кредитом; 2882,10 грн., - заборгованість за процентами за користування кредитом, також штрафи: 250.00 грн., (фіксована частина), та 1234 ,18 грн. ( процентна складова).

Згідно повідомлення Довгинцівського відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 10951 від 16.01.2020 року, згідно Державного реєстру АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 30189771 з примусового виконання виконавчого листа № 2-654/2010 від 13.09.2011 року виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу про стягнення боргу з ОСОБА_2 у сумі 26167,77 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», яке було завершено 13.12.2012 року у зв`язку з повним фактичним виконанням. Дане виконавче провадження знищене у зв`язку з закінченням терміну його зберігання.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 30.04.2014 року у справі № 211/3199/13-ц, з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», солідарно стягнуто заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами по кредитному договору № 214821 - CRED від 17.03.2008 року за період з 23 липня 2009 року по 13 листопада 2012 року в сумі 21657,57 грн. В частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 15051,49 грн., та штрафів: 250.00 грн., (фіксована частина), 2897,20 грн. ( процентна складова), та заборгованості по відсотками за користування кредитом нарахованих з 13.11.2012 року, відмовлено.

При винесенні даного рішення судом було встановлено, що на виконання рішення суду від 21.12.2010 року відповідачем ОСОБА_1 у період з 03.04.2012 року по 13.11.2012 року були перераховані кошти у загальному розмірі 29204,39 грн. Тобто з 13.11.2012 року заборгованість за тілом кредиту боржником ОСОБА_1 погашена повністю. У зв`язку із чим подальше нарахування банком відсотків за користування кредитними коштами з 13.11.2012 року є необґрунтованим.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 30.04.2014 року у справі № 211/3199/13-ц, залишено без змін.

29.07.2019 року державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 211/3199/13-ц виданого 15.07.2014 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 21657,57 грн., у зв`язку із фактичним повним виконанням - сплатою боргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Як вбачається з позовної заяви банк просить стягнути з ОСОБА_1 в рахунок виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту станом на 06.02.2017 року у розмірі 96179,16 грн., а саме : заборгованість за кредитом - 15051,49 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 76309,61 грн., штрафи: 250,00 грн. (фіксована частина), 4568,06 грн. (процентна складова ).

Як вже вище зазначалось, що відповідачем ОСОБА_1 станом на 13.11.2012 року заборгованість за кредитним договором № 214821 - CRED від 17.03.2008 року на виконання рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 21.12.2010 року у справі № 2-654/2010 була погашена повністю, що було встановлено рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 30.04.2014 року у справі № 211/3199/13-ц, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року, залишено без змін. Також відповідачем ОСОБА_1 на виконання рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 30.04.2014 року у справі № 211/3199/13-ц була погашена і заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами за період з 23.07.2009 року по 13.11.2012 року в сумі 21657,57 грн. Даним рішенням також було встановлено, що вимоги банку про стягнення прострочених процентів після 13 листопада 2012 року, тобто дати, коли позичальником повністю повернуто позику, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Таким чином судом встановлено, що зобов`язання ОСОБА_1 за рішеннями Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 21.12.2010 року та від 30.04.2014 року припинене його повним виконанням.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості, яка була сплачена у межах виконавчих проваджень з виконання рішень Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 21.12.2010 року та від 30.04.2014 року , у зв`язку з чим вимоги Банку не є законним та обгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258-259, 264-265, 354-355ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко