ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3555/21 Справа № 212/3616/20 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідачка: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року, яке ухвалене суддею Колочко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та спростування її.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 має дві вищі педагогічні освіти, працює у КЗ «ДНЗКТ № 33» КМР на посаді вчителя-логопеда. Відповідач, яка є завідуючою вищезазначеного закладу, систематично погрожує та принижує позивача, всіляко гальмує її дії щодо професійного кар`єрного зростання, спричиняє шкоду діловій репутації позивача, як добросовісного працівника, використовуючи плітки: ОСОБА_2 поширює інформацію про фіктивність листка непрацездатності; необґрунтоване звернення відповідача до Покровського відділу поліції виявилося невдалою спробою звинуватити позивача у можливих матеріальних збитках майна закладу; вчинення психологічного тиску, погрозами в усній формі щодо звільнення позивача з роботи з ініціативи власника з підстав невідповідності займаній посаді; необґрунтована відмова в наданні соціальної відпустки як матері двох дітей до 15 років та одинокій матері. Все це, а саме упереджені дії відповідача, безпідставні обвинувачення, обмеження її прав щодо кар`єрного зростання, застосування психологічного тиску шляхом поширення недостовірної інформації та періодичні погрози щодо фізичної розправи за межами закладу, на думку позивача, є порушенням відповідачем ст. 297 ЦК України.

Просила суд просила визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, поширену ОСОБА_2 інформацію, викладену у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 26.03.2020 року, фактичного обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення зі сторони відповідача, а саме: « ОСОБА_1 , була звільнена від обов`язків Голови первинної профспілки нашого закладу за недбале виконання своєї роботи це виглядає як помста»; « ОСОБА_3 , спілкуючись з ОСОБА_1 , негативно налаштовані на більшість співробітників нашого закладу»; « ОСОБА_1 неодноразово видавала неправдиву інформацію»; « ОСОБА_1 морально дезорганізує колектив». Спростувати інформацію щодо причетності ОСОБА_1 до з`явлення анонімних скарг, на які доводиться відписуватися, остання 16.03.2020 року, реєстраційний НОМЕР_1 . Зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування на дошці повідомлень Дошкільного Навчального закладу (ясла садок) комбінованого типу № 33 Криворізької міської ради наступного змісту: «Повідомляю, що мною ОСОБА_2 завідувачем КЗ «ДНЗ (я/с) КТ №33, була опублікована та розголошена недостовірна інформація в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 16.03.2020 року, що ОСОБА_1 , причетна до факту втручання зовні в систему електронного сайту Дошкільного Навчального закладу (ясла садок) комбінованого типу № 33 Криворізької міської ради. Також є недостовірною і наступна інформація « ОСОБА_1 , була звільнена від обов`язків Голови первинної профспілки нашого закладу за недбале виконання своєї роботи це виглядає як помста»; « ОСОБА_3 , спілкуючись з ОСОБА_1 , негативно налаштовані на більшість співробітників нашого закладу»; « ОСОБА_1 неодноразово видавала неправдиву інформацію»; « ОСОБА_1 морально дезорганізує колектив». Інформація про причетність ОСОБА_1 до з`явлення анонімних скарги, на які доводиться відписуватися, остання 16.03.2020 року, реєстраційний НОМЕР_1 є недостовірною».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровсьокї області від 23 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог повністю, посилаючись на те, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що впродовж розгляду справи у судових засідання була присутня представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 ,, яка не змогла надати пояснення відносно дій відповідача. Для встановлення наявності обставин, що обгрунтовують вимоги було заявлено усне клопотання про виклик та допит відповідача ОСОБА_2 , яке було відхилено судом першої інстанції.

Суд не взяв до уваги обставини розповсюдження ОСОБА_2 недостовірної інформації в колективі щодо причетності позивача до проблем, які виникли із сайтом КЗ «ДНЗКТ № 33» та наявне звинувачення позивача у можливих матеріальних збитках закладу.Цей факт підтверджується необґрунтованим зверненням відповідача до Покровського відділу поліції, де зазначено прізвище позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займає посаду вчителя-логопеда Комунального комбінованого дошкільного навчального закладу № 33 (а.с. 24-25).

Згідно копії характеристики, виданої 31.03.2020, ОСОБА_1 працює в ДНЗ з 19.09.2014 на посаді вчителя-логопеда, зарекомендувала себе з позитивної сторони як старанний педагог, відповідає займаній посаді та може бути атестована на присвоєння кваліфікаційної категорії «спеціаліст першої категорії» (а.с. 34).

Згідно копії характеристики, виданої 06.04.2020, ОСОБА_1 працює в ДНЗ з 2014 року на посаді вчителя-логопеда, за період роботи зарекомендувала себе з задовільно, відповідає займаній посаді, рекомендовано відтермінувати позачергову атестацію на присвоєння першої кваліфікаційної категорії «спеціаліст першої категорії» до 17.04.2020 (а.с. 35).

Як вбачається з копії протоколу № 1 звітно-виборних профспілкових зборів первинної профспілкової організації КЗ «ДНЗ (я/с) КТ №33» від 26.02.2020, на вказаних зборах робота профкому за звітний період визнана незадовільною та обрано головою профспілкової організації ОСОБА_5 більшістю голосів присутніх членів профспілки (а.с. 70-71).

Відповідно до копії наказу від 08.04.2020 № 21 л/тр «Про результати атестації педагогічних працівників у 2020 році», виданого КЗ «ДНЗ КТ №33» КМР, вчителя-логопеда ОСОБА_1 визнано такою, що відповідає займаній посаді та присвоєно кваліфікаційну категорію «спеціаліст першої категорії» за умови приведення атестаційних документів у відповідність вимогам чинного законодавства та установленим Положенням про атестацію, звернути увагу на достовірність поданих документів. З огляду на вищезазначене та враховуючи тривалу відсутність працівника на робочому місці з об`єктивних причин, відтермінувати атестацію вчителя-логопеда ОСОБА_1 згідно рішення атестаційної комісії від 06.04.2020 № 4 (а.с. 37).

17 квітня 2020 року за результатами атестації педагогічного працівника, ОСОБА_1 відповідає займаній посаді та їй присвоєно кваліфікаційну категорію «спеціаліст» першої категорії» за умови виконання рекомендацій атестаційної комісії (протокол засідання від 17.04.2020 № 5 (а.с. 40).

Наказом від 17.04.2020 № 23 к/тр «Про результати атестації педагогічних працівників у 2020 році», виданим КЗ «ДНЗ (я/с) КТ №33», вчителя-логопеда ОСОБА_1 визнано такою, що відповідає займаній посаді та присвоєно кваліфікаційну категорію «спеціаліст першої категорії». За умови виконання рекомендацій атестаційної комісії. Наказано головному бухгалтеру проводити оплату праці ОСОБА_1 відповідно до рішення атестаційної комісії з 17.04.2020 (а.с. 68).

Як вбачається з копії листа на ім`я завідувача КЗ «ДНЗ (я/с) КТ №33» ОСОБА_2 , надісланого керівником проекту «Класна Оцінка» ОСОБА_6 , 19 березня 2020 року з 08.24 до 08.55 на сайті закладу з-під акаунту адміністратора садочку ОСОБА_2 була проведена 361 дія з редагування сторінок сайту (в т.ч видалення інформації). В меню «Користувачі Статистика активності» можна переглянути всі дії, які було виконано під акаунтом користувача (а.с. 69).

26 березня 2020 року завідувач КЗ «ДНЗ (я/с) КТ №33» А.Мовчан звернулася до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою, яка зареєстрована 27 березня 2020 року в ЖЄО за № 7224, в якій від імені адміністрації закладу повідомила про факт втручання зовні в систему електронного сайту закладу, а саме про те, що 19 березня 2020 року невідомими було виконано 359 спроб, спрямованих на видалення публічної інформації, яка є життєво необхідною для суспільства. Наполеглива кількість запитів на знищення інформації (359) вказує на не випадковість дій, а спланований руйнівний задум (а.с. 42).

ОСОБА_2 виклала у заяві, що її як керівника закладу, турбує той факт, що особи можуть спричиняти матеріальні збитки ввіреного їй майна та заподіяти будь-що на території закладу. Крім того, ОСОБА_1 морально дезорганізує колектив, спілкуючись через диктофон, залучає вирішувати свої питання стосовно соціальної відпустки свого чоловіка, використовує в спілкуванні з колегами непедагогічні вислови і навіть нецензурну лайку.

Наприкінці, у заяві виклала прохання допомогти знайти винних у зломі сайту та притягнути до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з копії заяви від 07.08.2020 та копії наказу від 10.08.2020 № 49 к/тр, виданого КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 33» КМР» ОСОБА_1 звільнена з займаної посади вчителя-логопеда 21.08.2020 за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. (а.с. 66-67).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову. Відповідачка діяла в межах своїх прав, що надані їй Конституцією України та ЗУ «Про звернення громадян».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступних обставин.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст.ст. 3, 28 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно з положень статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до ст. 276 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

В той же час цивільним законодавством не визначено понять гідності та честі.

Однак, виходячи з загальноприйнятих норм і правил поведінки в суспільстві, можна зробити висновок, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Таким чином, честь є ніби мірилом гідності громадянина в очах громадської думки та інших громадян.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням,використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України).

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з частиною третьою статті 277 України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

У пунктах 1, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Згідно ст. 1, 11 Закону України «Про інформацію», інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до ст. 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям.

Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Під поширенням інформації розуміють опублікування в пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11).

Відповідно до положень ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що інформація викладена у зверненні до Покровського відділу поліції є звинуваченням позивача у можливих матеріальних збитках завданих майну закладу .

Пункт 16 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначає, що відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

З матеріалів справи вбачається, що інформація в зверненнях відповідача до контролюючих органів не була вчинена для того, щоб принизити честь, гідність та ділову репутацію позивачки. Вказані у зверненні факти є викладом інформації неаправленої на адресу правоохоронних органів, який наділений повноваженнями перевіряти надану інформацію, що не свідчить розповсюдження недостовірної інформації, яка принижує честь і гідність позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач ОСОБА_2 реалізувала своє право, передбачене Конституцією України, у формі письмового звернення та направлення його органу, який наділений компетенцією щодо перевірки викладених у ньому обставин, а саме до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області. Реалізація відповідачем свого гарантованого Конституцією України і законами права на викладення у зверненні до компетентного органу, уповноваженого здійснити перевірку такої інформації, так само, як і безпосередньо зміст цієї інформації, не може бути підставою для її спростування.

Отже, у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте під час перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, зазначена обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі № 727/5418/17 від 21 березня 2019 року, яка відповідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом апеляційної іінстанції

Зі змісту заяви вбачається, що причиною звернення ОСОБА_2 до Покровського відділу поліції, стало втручання ззовні в систему електронного сайту Комунального закладу, що є реалізацією права відповідачки на звернення, відповідно до статті 40 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян».

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки оспорювана позивачкою інформація не може вважатися недостовірною або відомостями, які порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки у цьому випадку має місце реалізація відповідачкою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі позивачки, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: