_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2871/21
УХВАЛА

29.04.2021 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської філії приватного підприємства «Виробничо-торгівельне підприємство «Гермес», ОСОБА_3 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «БРИЗ», про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2020 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської філії приватного підприємства «Виробничо-торгівельне підприємство «Гермес», ОСОБА_3 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «БРИЗ», про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди, в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним договір комісії №6718/17/000809 від 14.04.2017 року укладений між ОСОБА_1 та Одеською філією приватного підприємства «Виробничо-торгівельне підприємство «Гермес»;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу №6718/17/000809 від 14.04.2017 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- витребувати автомобіль марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з чужого незаконного володіння у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Однією із закріплених у наведеній нормі гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Забезпечення такого права в національному законодавстві випливає із положень Конституції України.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем не додано до позову документів на підтвердження сплати судового збору.

Стосовно визначення розміру судового збору, суддя зазначає наступне.

Закон України «Про судовий збір» визначає ставки для сплати судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2021 року з 01 січня встановлений у розмірі 2270 гривень.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 908 грн. 00 коп. та не більше 11350 гривень 00 копійок; за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 908,00 коп.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Стосовно віднесення вимог до майнових та немайнових вимог, суд зазначає наступне.

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (частина п`ятнадцята постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10).

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна як зі спору майнового характеру (частина шістнадцята постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10).

Відповідно до висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №674/31/15-ц, слід розмежовувати випадки застосування двосторонньої реституції як наслідку недійсності правочину та витребування майна від добросовісного набувача, як способу захисту прав власника, порушених незаконним відчуженням цього майна.

Так, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, яке було передане на виконання недійсного правочину та відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Як вбачається з позову, позивачем особисто зазначено, що оспорювані: договір комісії №6718/17/000809 від 14.04.2017 року укладений між ОСОБА_1 та Одеською філією приватного підприємства «Виробничо-торгівельне підприємство «Гермес»; договір купівлі-продажу №6718/17/000809 від 14.04.2017 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; які позивач просить суд визнати недійсними, а вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння заявлена до ОСОБА_3 , як до третьої особи та не до сторони вищевказаних правочинів.

Отже, позивачем вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння заявлена до особи, яка не є стороною недійсного правочину, в порядку статті 388 ЦК України, ані в порядку ст. 216 ЦК України, як застосування наслідку недійсності правочину.

У зв`язку з чим, заявлена позивачем вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння є самостійною вимогою майнового характеру, є окремим об`єктом справлення судового збору, та не свідчить про підстави для визнання вимог про визнання договорів недійсними, вимогами майнового характеру.

За наслідком викладеного вбачається, що позивачем у позові заявлено чотири вимог, дві з яких (визнання договорів недійсними) є вимогами немайнового характеру, кожна з якої є об`єктом справляння судового збору в сумі по 908,00 грн., що в загальній сумі складає 1816,00грн., та дві вимоги майнового характеру (про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди).

Стосовно визначення суми судового збору за вимогами майнового характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову.

Згідно з ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах: про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем у позові не визначено ціну позову, яка повинна в цілому складатись з сукупної: дійсної ринкової вартості спірного майна заявленого до витребування станом на день звернення до суду з позовом, а саме автомобілю марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та розміру суми грошових коштів, які заявлені до стягнення у вимозі про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Суд роз`яснює, що у разі неможливості надати до суду належні докази на підтвердження визначеної позивачем ціни позову, у такому разі на підставі ч.2 ст. 176 ЦПК України слід вважати встановленим судом, що належить до сплати розмір судового збору за подання до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового характеру у максимальному розмірі 11350,00.

Оглянувши позовну заяву, суддею також встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 177 ЦПК України, а саме:

- в порушення ч.1 ст. 177 ЦПК України, позивачем не додано до позовної заяви її копії, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб;

- в порушення ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- в порушення ч. 5 ст. 177 ЦПК України, до позову не додано докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- в порушення ч.6 ст. 177 ЦПК України, до позову про визнання договорів недійсними, позивачем не додано копії оспорюваних договорів.

З урахуванням вищевикладеного, позивачеві за необхідно виправити недоліки поданої заяви, а саме:

- надати до суду документ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, що містить дві вимоги немайнового характеру, який підлягає до сплати у загальному розмірі 1816,00 грн. (908,00*2=1816,00);

- визначити у позові ціну позову, яка повинна в цілому складатись з сукупної: дійсної ринкової вартості спірного майна заявленого до витребування станом на день звернення до суду з позовом, а саме автомобілю марки «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з наданням до суду відповідних доказів на підтвердження вартості спірного майна, якими може бути відповідний звіт про визначення ринкової вартості рухомого майна; та розміру суми грошових коштів, які заявлені до стягнення у вимозі про відшкодування моральної шкоди.

- у разі визначення ціни позову, надати до суду документ на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви за вимогами майнового характеру, який підлягає до сплаті у розмірі 1 відсоток від встановленої ціни позову, однак не менше ніж 908,00 грн. та не більше 11350 гривень 00 копійок;

- у разі неможливості надати до суду належні докази на підтвердження визначеної позивачем ціни позову, у такому разі на підставі ч.2 ст. 176 ЦПК України слід вважати встановленим судом, що належить до сплати розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру у максимальному розмірі, в сумі 11350,00 грн.;

- суд роз`яснює, що судовий збір повинен бути сплачений за реквізитами Київського районного суду міста Одеси, а саме:

Отримувач коштівГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37607526
Банк отримувачаКазначейство України (ел. адм. подат.)
Код банку отримувача (МФО)899998
Рахунок отримувачаUA0015756
Код класифікації доходів бюджету22030101
Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський районний суд м. Одеси (назва суду, де розглядається справа)

- у разі доплати судового збору в належному розмірі надати до позову попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- на виконання ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен надати до позову докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- на виконання ч.6 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен надати до копії оспорюваних договорів, а у разі відсутності договорів у позивача - клопотання про їх витребовування, яке повинно відповідати вимогам статтям 83, 84 ЦПК України;

- роз`яснити, що у відповідності до ч.2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви;

- на виконання ч.1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен надати до позовної заяви її копії, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб;

- роз`яснити позивачеві, що у разі надання до суду копії письмових доказів в якості додатків до позову, вони повинні бути засвідчені належним чином, з урахуванням порядку засвідчення копій документів визначений п.п.5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55);

- роз`яснити позивачеві, що у відповідності до ч.1 ст. 177 ЦПК України, у разі надання додаткових документів до суду, позивач повинен надати їх копії, у відповідності до кількості відповідачів та третіх осіб по справі.

Частинами 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки встановлено не відповідність позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, суддя вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської філії приватного підприємства «Виробничо-торгівельне підприємство «Гермес», ОСОБА_3 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «БРИЗ», про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди, підлягає залишенню без руху та слід надати позивачеві строк для усунення вказаних недоліків поданої заяви, терміном в п`ять днів з дня отримання копії ухвали, та роз`яснити, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської філії приватного підприємства «Виробничо-торгівельне підприємство «Гермес», ОСОБА_3 , третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «БРИЗ», про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків поданої заяви п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Калініченко Л. В.