Справа № 464/532/21
пр.№ 2/464/688/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28.04.2021 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судових засідань Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 20.01.2021 р. звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому на праві спільної сумісної власності разом із третіми особами належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі, зареєстровані лише відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак у такій вони не проживають з 2010 року. З цього часу він не спілкується із відповідачами, їх фактичне місце проживання не відоме, відповідачі не несуть жодних витрат по утриманню квартири та сплату комунальних послуг. У зв`язку з тим, що відповідачі зареєстровані в квартирі, але в такій не проживають понад один рік, не сплачують житлово-комунальні послуги, у відповідності до ст. 405 ЦК України, просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою.

Ухвалою від 04.03.2021 р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, 27.04.2021 р. до суду надійшла заява представника позивача адвоката Магировського Т.А. про розгляд справи у відсутності сторони позивача, просив позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з`явились повторно, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання та відсутність заперечень сторони позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 , а також ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , виданим Квартирно-експлуатаційною частиною району 30.12.1996 р.

Відповідно до листа Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 31.12.2020 р., адресованого ОСОБА_1 , у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Статтями 316, 317, 319, 391 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК Української РСР).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Як вбачається з актів ОСББ «Стрийська,99» від 22.01.2020 р., 25.02.2020 р., 14.03.2020 р., 27.04.2020 р., 21.05.2020 р., 16.06.2020 р., 21.07.2020 р., 13.08.2020 р., 21.09.2020 р., 15.10.2020 р., 10.11.2020 р., 18.12.2020 р. та від 05.01.2021 р., відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , однак не проживає у такій.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, доказів щодо поважних причин непроживання чи чинення перешкод йому у користуванні таким, суду не надано, а відтак, суд приходить до висновку про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, вищевказаними актами та матеріалами справи не підтверджується той факт, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, відтак у задоволенні позовної вимоги про визнання її такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , слід відмовити.

Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю. Теслюк