Провадження № 2-к/643/1/21
УХВАЛА

26.04.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за клопотанням ОСОБА_1

про визнання та надання дозволу на примусове виконання на

території України рішення іноземного суду,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова через Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Московського району м. Бреста від 18.10.2013 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2020 року справу передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.02.2021 вищевказане клопотання прийнято до розгляду, запропоновано ОСОБА_2 у місячний строк подати можливі заперечення проти клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду.

У строк, передбачений ч. 1 ст. 467 Цивільного процесуального кодексу України ОСОБА_2 не подав заперечення проти клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.03.2021 року призначено клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України судового наказу до судового розгляду, роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 467 Цивільного процесуального кодексу України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

У судове засідання учасники справи не з`явились, належним чином були повідомленні про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном (ЗУ від 10.11.1994 року № 240/94-ВР).

Згідно з пунктом «а» ст. 51 вказаної Конвенції, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї Постанови № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» від 24 грудня 1999 року роз`яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Порядок визнання та примусового виконання в Україні судових рішень (в тому числі, ухвалених судами Республіки Білорусь) на теперішній час врегульовано нормами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (Мінськ, 22.01.1993 року), Закону України «Про міжнародне приватне право», Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VІІІ), Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України,наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року №1092/5/54, зареєстрованого в МЮУ 02.07.2008 року за № 573/15264.

Згідно з ч. 2 статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

18 жовтня 2013 року суд Московського району м. Бреста Республіки Білорусь постановив ухвалу про судовий наказ, за яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 % усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи з 17 жовтня 2013 року і до повноліття дитини.

Відповідно до довідки голови суду Московського району м. Бреста ухвала про судовий наказ суду Московського району м. Бреста Республіки Білорусь від 18.10.2013 року за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2 набрала законної сили 05.11.2013 року і підлягає виконанню.

Ухвалою суду Московського району м. Бреста Республіки Білорусь від 27 травня 2020 року змінено порядок виконання ухвали про судовий наказ суду Московського району м. Бреста від 18.10.2013 року в частині стягнення аліментів: стягнення аліментів здійснювати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Довідкою голови суду Московського району м. Бреста підтверджується, що станом на 30.04.2020 року заборгованість ОСОБА_2 становить 929, 41 білоруських рублів.

Республіка Білорусь є Договірною стороною відповідно до ратифікованої Конвенції, а тому рішення суду Республіки Білорусь визнаються та виконуються на території України.

Клопотання та додані до нього документи викладені російською мовою, що відповідає ст. 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, згідно з якою у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Відповідно до п. 12 Постанови Верховного Суду України клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

За приписами ст. 462 Цивільного процесуального кодексу України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ст. 463 Цивільного процесуального кодексу України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 464 Цивільного процесуального кодексу України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 465 Цивільного процесуального кодексу України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

За положеннями ч. 2 ст. 54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені ст. 466 Цивільного процесуального кодексу України.

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду відповідає вимогам, встановленим нормою ст. 466 Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки рішення неможливо виконати у добровільному порядку, воно підлягає виконанню у примусовому, беручи до уваги, що боржник знаходиться на території України, заявникові необхідно отримати дозвіл компетентного суду на примусове виконання рішення суду Республіки Білорусь. Будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не встановлено. Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання, порядок подання відповідного клопотання дотримані.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду.

Керуючись ст. ст. 462-468 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1 Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

2. Надати дозвіл на виконання на території України ухвали про судовий наказ суду Московського району міста Бреста від 18.10.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25 % усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків бюджету прожиткового мінімуму у середньому на душу населення, починаючи з 17 травня 2013 року і до повноліття дитини.

3. Згідно з ч. 1 ст. 470 Цивільного процесуального кодексу України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, видати виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом.

4. Відповідно до ст. 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 15.5. ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного процесуального кодексу України апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Суддя Н.В. Новіченко