КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4756/2021
Справа 381/2869/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Василишина В.О. в м. Бровари 05 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що 07 жовтня 2013 року нею було укладено з ПАТ «Банк «Київська Русь» кредитний договір № 87902-44.24-13-2, за умовами якого вона отримала кошти у сумі 20000 грн. на строк 36 місяців з 07 жовтня 2013 року по 07 жовтня 2016 року, нею здійснено платежі в період з 07 жовтня 2013 року по 25 лютого 2015 року, а відтак право на стягнення з неї заборгованості виникло у банку з дати, коли не було внесено перший черговий платіж за кредитом, тобто з 25 лютого 2015 року.

Зважаючи на те, що трирічний строк на стягнення щомісячних платежів сплинув 26 лютого 2018 року, а виконавчий напис нотаріуса було вчинено в червні-липні 2019 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, вважає вчинення виконавчого напису незаконним. Нею не отримано повідомлень про факт невиконання зобов`язань за кредитним договором і вона не була повідомлена про розмір та наявність заборгованості за договором.

Таким чином, нотаріус вчинив виконавчий напис на підстав неповного переліку документів, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», які б підтверджували безспірність заборгованості перед стягувачем, а також було порушено процедуру видачі виконавчого напису.

Вказує, що про існування у неї заборгованості їй стало відомо з Єдиного реєстру боржників лише 18 липня 2019 року.

Просила скасувати напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В., визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, вважаючи рішення таким, що суперечить завданню та засадам цивільного судочинства, просила скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, повторно викладала обставини, зазначені в позові, вказувала, що судом проігноровано, що нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі неповного переліку документів, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», які б підтверджували безспірність заборгованості перед стягувачем, а також нотаріусом порушено процедуру видачі виконавчого напису, оскільки нотаріус не пересвідчився в тому, що боржник була повідомлена про наявність у неї заборгованості за кредитним договором.

Вважала, що судом повністю проігноровано судову практику і діючі вимоги закону та ухвалено неправосудне рішення, а саме: за відсутності договірних відносин між сторонами, оригіналу кредитного договору та документа, який міг би вважатися кредитним договором взагалі; за відсутності виписки з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього подано розрахунок заборгованості); без необхідної перевірки та встановлення нотаріусом безспірності боргу, а також зазначення цієї інформації у виконавчому написі, зокрема щодо збігу строків позовної давності.

Наводила положення Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 05 липня 2017 року у справі № 754/9711/14-ц, 07 листопада 2018 року по справі № 199/3452/16-ц, 20 червня 2018 року в справі № 826/20084/14 та інших постановах Верховного Суду.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2013 року ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 87902-44.24-13-2, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 20000 грн. строком з 07 жовтня 2013 року по 07 жовтня 2016 року на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та можливі штрафні санкції в порядку та на умовах цього договору. Процентна ставка по кредиту встановлюється в розмірі 30 % річних, тип процентної ставки - фіксована (а. с. 8 - 9).

За результатами проведення відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-06-22-000031-b від 13 липня 2018 року, між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено договір № UA-EA-2018-06-22-000031-b/42 від 09 серпня 2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого банком передано ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» права вимоги за кредитним договором № 87902-44.24-13-2 від 07 жовтня 2013 року, боржником за яким є ОСОБА_1 (а. с. 111 - 117).

На а. с. 139 - 141 знаходиться копія заяви ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на ім`я приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 87902-44.24-13-2 від 07 жовтня 2013 року.

На а. с. 142 знаходиться копія документа під найменуванням «Виписка з рахунка ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про погашення заборгованості за Кредитним договором № 87902-44.24-13-2», в якому зазначено, що заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» за кредитним договором станом на 13 травня 2019 року складає 15332,09 грн., і наведено складові заборгованості.

На а. с. 143 - 144 знаходиться копія претензії ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» від 03 квітня 2019 року на адресу ОСОБА_1 , в якій вимагалося виконати зобов`язання протягом 30 днів перед ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», а саме погасити заборгованість по кредиту та відсоткам в розмір 15332,09 грн. до 08 травня 2019 року.

30 травня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 87902-44.24-13-2 від 07 жовтня 2013 року, укладеним з ПАТ «Банк «Київська Русь», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», заборгованість за кредитним договором № 87902-44.24-13-2 від 07 жовтня 2013 року. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 09 серпня 2018 року по 13 травня 2019 року і складає 15332,09 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 12201,46 грн., прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3130,03 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 427 (а. с. 138).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ст. 39 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким актом зокрема є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 2 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Згідно п. 3 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що дії приватного нотаріуса є правомірними в частині дотримання трирічного строку позовної давності, а решта доводів ОСОБА_1 щодо незаконності виконавчого напису нотаріуса є безпідставними та недоведеними.

При цьому суд першої інстанції не надав мотивовану оцінку кожного аргументу позивача, як це передбачено ч. 4 ст. 265 ЦПК України, а обмежився їх узагальненням та відхиленням в цілому.

Крім того, прийшовши до висновку про дотримання нотаріусом трирічного строку за вимогою по кредитному договору, суд першої інстанції не врахував, що право вимоги за кредитним договором виникає по кожному щомісячному платежу в межах строку кредитування, починається після невиконання або неналежного виконання позичальником чергового платежу і обчислюється окремо по кожному простроченому платежу, а отже при зверненні до нотаріуса в травні 2019 року кредитор (або в даному випадку - його правонаступник) мав право на звернення стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса лише за період з травня 2016 року по 07 жовтня 2016 року, що є кінцевим строком повернення кредиту.

Судом першої інстанції наведених обставин не з`ясовано, не перевірено розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором в допустимих законом межах стягнення і зроблено передчасний висновок про дотримання приватним нотаріусом вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Апеляційним судом враховуються правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Суд першої інстанції правові висновки, викладені Верховним Судом в зазначеній постанові, не врахував, оскільки обставини існування заборгованості, її розміру і складових не встановив.

Отже, суд першої інстанції не перевірив доводи позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, неправомірності вимог стягувача, залишив спір невирішеним, а права позивача як боржника - незахищеними.

З урахуванням наведеного, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, із визнанням встановленими обставин, які є недоведеними, воно не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_1 апеляційний суд враховує, що правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі, виникли з кредитного договору № 87902-44.24-13-2 від 07 жовтня 2013 року, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 20000 грн. строком з 07 жовтня 2013 року по 07 жовтня 2016 року на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та можливі штрафні санкції в порядку та на умовах цього договору; процентна ставка по кредиту встановлюється в розмірі 30 % річних, тип процентної ставки - фіксована.

Окрім зазначеного договору, приватним нотаріусом направлено до суду першої інстанції також копію претензії про усунення порушень за кредитним договором, адресовану ОСОБА_1 , однак докази направлення цієї претензії боржнику і докази її отримання боржником в матеріалах справи відсутні.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).

При цьому виписки з рахунку боржника, як того вимагає п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, як документа, на підставі яких нотаріусом повинен був вчинятися виконавчий напис, та доказів направлення цих документів нотаріусу як відповідачем, так і нотаріусом надано не було.

Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», випискою з рахунку боржника вважатися не може.

На підставі оцінки зібраних у справі доказів апеляційний суд приходить до висновку, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» нотаріусом не дотримано вимог, передбачених Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки стягувачем не подано всіх документів, на підставі яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, отже нотаріус не міг переконатись належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню, і сама заборгованість відповідачем під час розгляду справи належним чином не підтверджена випискою з рахунку та розрахунком заборгованості.

Апеляційний суд приймає до уваги, що пропонуючи стягнути заборгованість на підставі виконавчого напису від 30 травня 2019 року, приватний нотаріус зазначив, що стягнення заборгованості провадиться за період з 09 серпня 2018 року по 13 травня 2019 року, однак з урахуванням кінцевого строку повернення кредиту 07 жовтня 2016 року заборгованість за даний період нараховуватися не могла.

Апеляційний суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, згідно яких після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Великою Палатою Верховного Суду роз`яснено, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вказані роз`яснення, оскільки виконавчий напис не містить вказівку на період нарахування відсотків та підстави їх нарахування (договірні або відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) і ці обставини не підтверджуються жодними іншими доказами, обґрунтованість нарахування відповідачем відсотків є недоведеною і відтак спірною.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності вимог стягувача та спливу строків давності за вимогами в повному обсязі, відтак позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду та підлягає задоволенню.

Разом із тим, апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що виконавчий напис вчинено за відсутності договірних відносин між сторонами, оригіналу кредитного договору та документа, який міг би вважатися кредитним договором взагалі, враховуючи, що в самому позові ОСОБА_1 посилалася на наявність кредитних правовідносин з ПАТ «Банк "Київська Русь», та надала копію кредитного договору.

При розгляді даної справи апеляційним судом враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 27 грудня 2019 року в справі № 176/1158/17, від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 22 травня 2020 року у справі № 674/918/17.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1262 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем 30 травня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 427 щодо стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості за кредитним договором в розмірі 15332,09 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (м. Київ вул. Січових Стрільців 37/41 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1262 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.