Справа №2/1522/9138/11
Провадження № 6/522/377/21
УХВАЛА

22 квітня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та скасування тимчасового виїзду за межі України у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про повернення кредиту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просить:

- замінити стягувача Акціонерне Товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (Код ) у виконавчому провадженні (ВП №36097956) з примусового виконання виконавчого листа №2/1522/9138/11 від 20.12.2012, виданого Приморським районним судом м. Одеси по цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про повернення кредиту;

- визнати виконавчий лист №2/1522/9138/11 від 20.12.2012 виданий Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (Код ) у розмірі 2 098 253,98 гривень - таким, що не підлягає виконанню повністю;

- скасувати тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою, АДРЕСА_1 , у праві виїзду за кордон, вжите ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013 р. у справі № 2/1522/9138/11, за наслідками розгляду подання Заступника начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Віннічук Вікторії Вікторівни.

Заява мотивована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2011 по справі №2/1522/9138/11 стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» загальну суму заборгованості по кредитному договору № к-2972 від 04.09.2008 в розмірі 2096433,98 гривень, а також судові витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень, а всього 2098253,98 гривень.

Однак, 23.04.2019 за договором про відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» придбало право вимоги за Кредитним договором № к-2972 від 04.09.2008 з усіма додатковими договорами та угодами до нього та Іпотечним договором, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Федорченко Т.М. за реєстровим № 5464 іншими договорами, що виступають в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Посилаючись на те, що ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» є правонаступником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», заявник просить замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ».

Крім того, 21.01.2013 державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Віннічук В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 36097956 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1522/9138/11 від 20.12.2012 виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі 2 098 253,98 гривень. Заявник вказує, що новий кредитор ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору, а саме шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яку в подальшому відчужило ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки поза межами виконавчого провадження звернуто стягнення на предмет іпотеки, боржник передав кредитору відступне, зобов`язання, що виникли на підставі договору про надання Кредиту - є припиненими. За таких обставин, заявник вважає, що відповідно на ч.2 ст.432 ЦПК України, ч.1 ст.559 ЦК України виконавчий лист № 2/1522/9138/11 від 20.12.2012 виданий Приморським районним судом м. Одеси, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Також зазначає, що підлягає скасуванню тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, вжите ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013 року у справі № 2/1522/9138/11, оскільки у неї відсутні боргові зобов`язання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2021 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та скасування тимчасового виїзду за межі України.

Заявник в судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви судом повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву, відповідно до якої заяву підтримує та просить її розглянути за її відсутністю.

Представники ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Ринжук В.А., в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, про поважність причини неявки до суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив наступні правовідносини.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2011 по справі №2/1522/9138/11 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» загальну суму заборгованості по кредитному договору № к-2972 від 04.09.2008 в розмірі 2096433,98 гривень, а також судові витрати, а саме витрати по сплаті держмита в розмірі 1700 гривень та витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень, а всього 2098253,98 гривень (а.с. 66-68 т. 1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.10.2012 заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2011 залишено без змін (а.с. 157-161 т. 1).

На виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2011 Приморським районним судом м. Одеси 20.12.2012 року було видано відповідний виконавчий лист (боржник ОСОБА_1 ), який перебував на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 170 т.1).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2013 по справі № 2/1522/9138/11 задоволено Подання заступника начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду (а.с. 178 - 179 т.1).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2013 встановлено порядок виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2011 по справі № 2/1522/9138/11, за яким 20.12.2012 було видано виконавчий лист № 2/1522/9138/11 шляхом примусової реалізації квартири АДРЕСА_3 з зареєстрованими в ній малолітньою дитиною ОСОБА_4 2009 року народження та неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 1999 року народження (а.с. 211 - 213 т.1).

23.04.2019 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав вимоги.

Згідно Витягу з Реєстру кредитних договорів та Договорів поруки ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» набув право вимоги за кредитним договором № к-2972 від 04.09.2008 (позичальник ОСОБА_2 ) та договором поруки № 1522/08 (поручитель ОСОБА_1 ) (а.с. 218 т. 1).

Також, 23.04.2019, між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (Банк/Первісний Іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (Новий Іпотекодержатель) укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відповідно до якого ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» набув право вимоги за договором іпотеки від 04.09.2008, предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_3 (а.с. 219-221, 222 т. 1).

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Верховним Судом України у постанові від 20.11.2013 року висловлена правова позиція у справі № 6-122цс13 у якій зазначено про те, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимог (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Верховним Судом у постанові від 20.05.2019 року висловлена правова позиція у справі № 1003/11357/12 у якій зазначено про те, що відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про зміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництво у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом права його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та є можливою на будь-якій стадії цивільного процесу.

За змістом статті 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України, та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про зміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження має відповідати змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, судом встановлено, що заявник - боржник звернулася до суду та просила замінити сторону стягувача з Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», посилаючись на те, що ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» придбало право вимоги за Кредитним договором № к-2972 від 04.09.2008 з усіма додатковими договорами та угодами до нього та Іпотечним договором, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Федорченко Т.М. за реєстровим № 5464 іншими договорами, що виступають в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 442 ЦПК України та вимоги заявника, суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 не є стороною Договору про відступлення прав вимоги, тобто стороною стягувача, а є боржником, тому вона не має відповідних повноважень на звернення до суду від свого імені із заявою про заміну іншої сторони у виконавчому проваджені, а саме, сторони стягувача її правонаступником. Таким чином, заява ОСОБА_1 в частині заміни стягувача у виконавчому провадженні правонаступником задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги заявника про визнання виконавчого листа №2/1522/9138/11 виданого Приморським районним судом м. Одеси 20.12.2012 таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом цієї норми закону підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення.

Обґрунтовуючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилається на відсутність обов`язку перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у зв`язку з його припиненням, оскільки новий кредитор ТОВ «ФК «Алькор Інвест» звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору, а саме шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки - квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що у зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження й її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Разом з тим, у межах даної справи звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження не відбулося.

Отже, на момент звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири за адресою: АДРЕСА_2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» не набуло статусу сторони виконавчого провадження.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що виконавчий лист, який заявниця просить визнати таким, що не підлягає виконанню виданий на підставі судового рішення, що набрало законної сили та не виконано в добровільному порядку, був пред`явлений до примусового виконання, суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права визначено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02.12.2011 по справі №2/1522/9138/11, тому на даний час відсутні будь-які законні підстави для обмеження права ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, вжитого ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013 р. у справі № 2/1522/9138/11.

Частинами 5, 6, 7 статті 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку порушено право заявника, зокрема на свободу пересування, яке підлягає захисту шляхом задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон та виходячи з наданих повноважень суду, який є органом, уповноваженим на поновлення прав особи, щодо якої в такому ж порядку були застосовані певні обмеження ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.ст. 258-261, 352-354, 432, 441, 442 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та скасування тимчасового виїзду за межі України у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про повернення кредиту, задовольнити частково.

Скасувати тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою, АДРЕСА_1 , у праві виїзду за кордон, вжите ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013 року у справі № 2/1522/9138/11, за наслідками розгляду подання Заступника начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Віннічук Вікторії Вікторівни.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І. Ковтун