Справа 206/393/21
Провадження 2/206/456/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районній суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухорукова А.О.

за участю секретаря Нор І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дружини під час вігітності,

за участі представника

відповідача, авдвоката ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2021 року позивачка звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини під час вігітності.

В прохальній частині позову позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання під час вагітності в розмірі ј частки з усіх видів доходів, щомісячно з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною трьох років.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 листопада 2017 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований у Верхньодніпровському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. У шлюбі вона завагітніла та на даний час термін вагітності складає 20 тижнів. Термін вагітності підтверджується медичним висновком №425/21 від 19.01.2021 року. З вересня 2020 року вона з відповідачем проживає окремо, оскільки відповідач відноситься до неї з неповагою, постійно мене ображає не дивлячись на вагітність. У зв`язку з чим їй довелось переїхати до батьків. Сім`я їхня фактично розпалася, з часу залишення сім`ї відповідач, припинив надавати будь яку допомогу на її утримання під час вагітності, хоча має таку можливість, оскільки він є фізично здоровий та працездатний. Окрім цього, привласнив сумісно нажите майно: меблі, побутову техніку, гроші. Наданий час вона не працює. Оскільки позивач є вагітною, то це потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Відповідач натомість, матеріальної допомоги на утримання дружини у добровільному порядку не надає, що ставить її у скрутне становище. Таким чином, їй повинен бути у всякому разі забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини в утробі матері. Такий належний рівень у будь якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий, працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні ј частки з усіх видів заробітку (доходу), які край необхідні для їх існування і становлення. Розрахунок розміру аліментів був здійснений на підставі даних Державної служби статистики України, за даними Державної служби статистики України середньому сячної заробітної платина жовтень місяць складає 11505,00грн., аліменти в розмірі ј буде складати 2876,25грн. на місяць * на 6 місяців, загальна сума складає 17257,50грн.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2021 року по даній справі було відкрито спрощене провадження, призначено справу до розгляду (а.с. 13).

02.04.2021 відповідачем до канцелярії суду було подано відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що дійсно, 25 листопада 2017 року між ним та позивачкою було укладено шлюб, дітей від шлюбу немає. Станом на сьогодні, в провадженні Червоноградського міського суду Львовської області знаходиться цивільна справа № 459/106/21 за його позовною заявою до позивачки про розірвання шлюбу. Позовна заява про розірвання шлюбу ним подана до суду та зареєстрована 14.01.2021 року, тобто до подання позивачем позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності. На момент подачі позовної заяви про розірвання шлюбу, він не знав про вагітність позивачки, лише після того, як позивачка отримала позовну заяві про розірвання шлюбу, вона повідомила про вагітність і тут же подала позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності. Однак, коли позивачка повідомила, що чекає від нього дитину, у нього виникли сумніви щодо батьківства, з огляду на те, що з липня 2020 року між ним та позивачкою статевих стосунків не було. В позовній заяві позивачка вказує, що на момент подачі позову про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, а саме станом на 18 січня 2021 року, вона перебувала на 20 тижні вагітності. При цьому, у позові позивачка зазначає, що з вересня 2020 року вона з відповідачем проживає окремо. Отже якщо порахувати, коли відбулося зачаття дитини, то з огляду на 20 тижнів вагітності, станом на 18 січня 2021 року, то період зачаття дитини відбувся на початку вересня. Тобто, це означає, позивачка сама протирічить собі, бо зазначає у позові, що з вересня 2020 року сторони не проживають разом. Також, хоче спростувати доводи позивачки та зазначити про те, що він з нею не тільки не проживали разом, а і проживали окремо у різних регіонах. Вбачається територіальна віддаленість його з позивачкою, в тому числі на період зачаття дитини. Згідно посвідчення № НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту Міністерства транспорту та зв`язку України, він проходить службу (працює) у Військовій частині ТО200, яка розташована у Львівській області. А позивачка, в свою чергу, проживає у Дніпропетровській області. Також Військовою частиною НОМЕР_2 йому був виданий ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він фактично з 26 серпня 2020 року мешкав, робив ремонт у цій квартирі. Таким чином він не визнає факту того, що він є батьком ненародженої дитини позивачки, та що має її утримувати згідно із законодавства.

На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволення позову в повній обсязі (а.с. 20,21).

02.04.2021 до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 27).

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також пояснила, що вона перебуває в шллюбі з чоловіком, всі докази надала. Стосовно довідки 111, то вона перебуває у лікаря і є конфідиційною інформацією. Вона не згодна з позицією відповідача зазначеною у відзові, в відзиві підпис не відповідача. Чоловік взнав про вагітність у грудні, окремо мешкали після жовтня місяця 2021 року, мешкали на зйомній квартирі, в квартирі, що видали відповідачу в ній відсутні умови для проживання. Про вагідність повідомила відповідача 23 грудня 2020 року, коли він подзвонив вимагав розлучення. Раніше не він не звонив, раніше при зустрічи відповідач ігнорив позивача.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Також пояснив, що позов не обгрутований а підставний, з вересня місяця 2020 року припинені шлюбні стосунки, інтимні стосунки припинені з липня 2020 року. У відповідача підозра, що дитина не від нього, бо відносини припинені, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги при ОСОБА_4 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 25 листопада 2017 року позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за №124, про що 25 листопада 2017 року видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу, серії НОМЕР_3 (а.с. 3).

З довідки міської лікарні № 12 виданою завідуючим відділом ОСОБА_6 від 19.01.2021, вбачається, що ОСОБА_1 , є вагітною на 20 тижні. (а.с. 6).

В формі №113/о, облікової карти № НОМЕР_4 пологового будинку, пологового відділення лікарні, зазначено, що ОСОБА_1 , є вагітною, при першому відвідуванні 05.11.2020, термін вагітності 10-11 тижнів (а.с. 30).

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК Українидружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до я. 1 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

Згідно ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Ч. 5 ст. 84 СК України, аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 СК України, право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини.

Згідно ч. 2 ст. 85 СК України, право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

Закон не пов`язує походження ненародженої дитини від чоловіка вагітної дружини з підставами стягнення аліментів на утримання останньої.

Надані пояснення представника відповідача та не визнання відповідачем позовних вимог з зазначених ним підстав, судом розцінюється, як спосіб захисту аби уникнути відповідальності від матеріального забезпечення вагітної дружини під час вагітності.

Враховуючи вищевикладені обставини, та не визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання на час її вагітності в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно. Стягнення аліментів здійснювати з 29 січня 2021 року до досягнення дитиною трьох років або до настання обставин, передбачених ст.. 85 СК України.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На думку суду саме така частка стягнута з відповідача на користь позивачки аліментів під час її вагітності та до досягненням дитиною трирічного віку є достатньою для комфортного проживання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом щодо сплати аліментів на підставі ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", з урахуванням ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст..ст. 3-13,141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (паспорт громадянина України НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ) утримання (аліменти) на час вагітності в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від заробітку (доходу) щомісяця.

Стягнення аліментів здійснювати з 29 січня 2021 року до досягнення дитиною трьох років або до настання обставин, передбачених статтею 85 Сімейного кодексу України.

Допустити рішення до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (паспорт громадянина України НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2021 року.

Суддя А.О. Сухоруков