Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , за участю секретарів судового засідання Ткачук Г.В., Радченко М.О., Ситнік О.С., за участю представників позивача ОСОБА_1 , Черноусова В.С., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Кальної А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Виконавчого комітет Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи: Житлово - комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська»», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Промінь 68», про виселення без надання іншого житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не працює, не сплачує комунальні послуги, квартира знаходиться в антисанітарному стані, відходи життєдіяльності відповідач викидає у вікно або в сміттєпровід, оскільки в квартирі відсутнє підключення до комунікацій через багаторічні борги. Наявні скарги з боку сусідів. На пропозиції звернутися за допомогою до спеціалістів із соціальної роботи, відповідач категорично відмовляється. Таким чином, на день звернення до суду, відповідачем систематично порушуються правила співжиття у будинку, позитивних результатів заходи попередження та громадського впливу не дали. Відповідач створює неможливі умови співіснування для мешканці будинку. На підставі викладеного представник позивача просив виселити ОСОБА_2 з квартири без надання іншого житлового приміщення.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 лютого 2020 року позов задоволено, виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 07 грудня 2020 року вищезазначене заочне рішення скасовано.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити.

Представник відповідача та відповідач заперечували проти задоволення позовних вимог. Представником відповідача зазначено, що відповідач страждає на психічне захворювання, не має паспорту, на теперішній час відповідачем усунуті причини, які стали підставою для звернення позивача до суду, квартира звільнена від сміття, проведено незначні ремонтні роботи, відновлено водопостачання, сусіди до відповідача претензій не мають. Вважають позов безпідставним.

Представник третьої особи ЖКП «Керуюча компанія «Кальміуська» в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.

Представник третьої особи ОСББ «Промінь 68» Ісаєнко І.В. в судовому засіданні пояснила, що на момент звернення до суду із позовом квартира була в занепаді, надходили численні скарги від жильців про неможливість проживання по-сусідству з відповідачем із-за нестерпного запаху нечистот. В теперішній час скарги відсутні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що був членом комісії при складанні актів про обстеження квартири відповідача у 2019 році. Із-за сильного запаху нечистот у квартиру неможливо було зайти, всюди було сміття, пластикові пляшки, заповнені сечею, квартира опалювалась газом, тому сусіда побоювались вибуху. ОСОБА_2 поводив себе неадекватно, був неохайний, агресивний. Більше квартиру він не відвідував і яка там обстановка на момент розгляду справи він не знає.

Допитані в якості свідків за клопотанням представника відповідача сусіди відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зазначили, що був період часу, коли у під`їзд неможливо було зайти із-за запаху, який йшов від квартири ОСОБА_7 . Із-за боргів у квартирі не було водопостачання, всі нечистоти збирались у ванну, сеча в пляшки, сміття не виносилось, що провокувало появу тарганів та щурів. Мешканці будинку обурювались та скаржились на такого сусіда. В теперішній час все змінилось, в квартирі чисто та прибрано, ніякого запаху та сміття немає, відновили водопостачання, змінили сантехніку, роблять косметичний ремонт. Зараз ані вони, ані інші сусіди скарг та претензій не мають.

Про допит інших свідків суду заявлено не було.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебуває на балансі територіальної громади м.Маріуполя та відноситься до комунальної власності.

Так, в зазначеній квартирі з 19 листопада 1986 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаною адресою також була зареєстрована мати відповідача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та знята з реєстрації 18 лютого 2019 року.

Судом досліджено скаргу голови ОСББ «Промінь 68» від 28 травня 2019 року, адресовану органам міської влади, відповідно до якої остання просить відключити квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває на балансі територіальної громади та в якій проживає ОСОБА_2 , від комунікацій, оскільки останній комунальні послуги не сплачує та своєю поведінкою ставить під загрозу життя інших мешканців будинку.

Відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 25 квітня 2019 року, роз`яснено процедуру звернення до суспільних та благодійних організацій за допомогою та процедуру отримання соціальних пільг.

Відповідно до актів обстеження житлових приміщень від 07 червня 2019 року та 22 серпня 2019 року встановлено, що в спірній квартирі проживає ОСОБА_2 , в квартирі зберігається побутове сміття, фекальні відходи, квартира відключена від комунікацій, умови для проживання відсутні. ОСОБА_2 не працює, має заборгованість з оплати комунальних послуг, вимагає від сусідів продукти харчування.

Згідно листа ККП «Маріупольтепломережа» від 10 січня 2020 року, ОСОБА_2 має заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 35826,36 грн., гарячої води в розмірі 11538,82 грн., центрального опалення в розмірі 24287,54 грн.

Згідно листа ТОВ «Азовгаз» від 20 січня 2020 року, заборгованість ОСОБА_2 за послуги надання газопостачання складає 2904,36 грн.

Судом досліджено письмові пояснення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є сусідами відповідача. Так, відповідно до пояснень, підтверджено факт, що ОСОБА_2 знаходиться в скрутних умовах, в квартирі антисанітарія та відсутнє підключення до комунікацій, оскільки наявні борги з оплати комунальних послуг. В оточуючих виникають сумніви щодо психологічного та фізичного стану здоров`я ОСОБА_2 . Пропозиції звернутись до соціальних органів за допомогою ОСОБА_2 відхиляє. Своїми діями ОСОБА_2 чинить загрозу для інших мешканців будинку.

Відповідно до ст.18 ЖК України УРСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання житлових приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення, що встановлено ст.15 ЖК УРСР.

Зі ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно частини першої статті 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Суд враховує положення п.17 Постанови Пленуму ВСУ України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року зі змінами та доповненнями, відповідно до яких при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК УРСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Отже, згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник має право вимагати у судовому порядку виселення особи за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу, зокрема, якщо вона систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Як встановлено судом, на момент подачі позову мали місце порушення правил співжиття з боку відповідача.

Між тим, станом на день розгляду справи, як встановлено судом, обставини, які стали причиною звернення із вказаним позовом, відпали, допитані свідки підтвердили відновлення житлового стану квартири відповідача, приведення її до ладу, відсутність претензій та нарікань на його спосіб життя та утримання квартири з боку сусідів, що свідчить про відсутність порушень правил співжиття. Інших доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог позивачем не надано, тому суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 78, 81, 89, 133, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 355, 356 ЦПК України, ст.ст.317, 319 ЦК України, ст.ст.116, Житлового кодексу, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи: Житлово - комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська»», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Промінь 68», про виселення без надання іншого житлового приміщення,- відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. О. Матвєєва