Справа № 464/7243/20
пр.№ 2/464/82/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

з участю секретаря судових засідань Комарницької Р.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ''УАСК АСКА'' про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в :

позивачі звернулася до суду з позовом, збільшивши вимоги якого просять стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 33 494 грн; пеню в розмірі 1703 грн. 60 коп. 3% річних в розмірі 426 грн. 70 коп., інфляційні витрати в розмірі 1083 грн. 13 коп., а також 7 500 грн. понесених судових витрат; стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 166 506 грн; пеню в розмірі 8 468 грн. 96 коп. 3% річних в розмірі 2 121 грн. 24 коп., інфляційні витрати в розмірі 5 384 грн. 50 коп., а також 7 500 грн. понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 22 травня 2020 року на 6 км. автодороги Західний обхід м. Львова мала місце дорожньо - транспортна пригода, а саме відбувся наїзд автомобіля «Man TGM 18.250» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_5 , який від отриманих травм помер на місці пригоди. За фактом даного ДТП відкрито кримінальне провадження № 0000420 від 23.05.2020 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Man TGM 18.250» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «''УАСК АСКА». Враховуючи те, що у вказаному ДТП загинув ОСОБА_5 , позивачі, дружина та син останнього, звернулися до страхової компанії із заявами про виплату страхового відшкодування. Однак їм було повідомлено про зупинення розгляду справи щодо виплати страхового відшкодування, до отримання вироку суду по кримінальній справі. Однак, таке рішення відповідача, вважають необгрунтованим та таким, що порушує їхнє право на отримання страхового відшкодування, оскільки обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки- незалежно від наявності вини. Крім того, вказують на те, що ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено такого обов`язку. Враховуючи те, що з вини страховика, порушено терміни виплати страхового відшкодування, просять стягнути страхове відшкодування, яке складається із витрат на поховання, моральної шкоди, виплат на утриманця загиблого, пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, а також три проценти річних від простроченої суми боргу та інфляційні витрати.

Представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву, позов заперечив повністю, зазначивши, що дійсно 22.05.2020 року мала місце ДТП, а саме наїзд автомобіля «Man TGM 18.250» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_5 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.17.06.2020 року ними отримано заяву від представника ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування. Оскільки на даний час триває кримінальне провадження та вина водія ОСОБА_4 у вчиненні вказаного ДТП не встановлена, а тому підстави для здійснення страхового відшкодування відсутні. Крім того, заперечує позовні вимоги позивача ОСОБА_3 , оскільки останнім не доведено, що він перебував на утриманні загиблого ОСОБА_5 .

Представником позивачів подано відповідь на відзив в якому зазначає, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки-незалежно від наявності вини, а тому вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні немає правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Крім того, враховуючи те, що з моменту отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше ніж 90 днів, однак страховиком не виплачено належного страхового відшкодування, наявні підстави для стягнення з відповідача пені, індексу інфляції та три проценти річних за прострочення виплати страхового відшкодування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав поясненя аналогічні позовні заяві та відповіді на відзив, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, одночасно з відзивом на позовну заяву, просить розглядати позов у відсутності представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.05.2020 року мала місце ДТП, а саме наїзд автомобіля «Man TGM 18.250» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 на пішохода ОСОБА_5 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.

Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з витягу з ЄРДР, за фактом вищевказаного ДТП відкрито кримінальне провадженя № 0000420 від 23.05.2020 року.

Позивач ОСОБА_3 , є сином загиблого, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , де в графі «батько», заначено ОСОБА_5 . Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 підтверджується, що позивач ОСОБА_2 є дружиною загиблого.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Man TGM 18.250» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП, відповідно до страхового полісу №АР4198329 була застрахована в ПрАТ «СК «''УАСК АСКА».

17 червня 2020 року на адресу ПрАТ «СК «''УАСК АСКА» представником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування, а саме ОСОБА_2 - моральної шкоди в розмірі 28 338 грн., витрат на поховання - в розмірі 5 156 грн., та ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 28 338 грн. 27.07.2020 скеровано заяву у якій окрім зазначених розмірів відшкодування заявлено про виплату сину загиблого відшкодування 170 028 грн. у зв`язку із втратою годувальника, оскільки останній є інвалідом ІІ гр. та перебував на утриманні загиблого.

Як вбачається з листа № 1040 від 11.11.2020 року ПрАТ «СК «УАСК АСКА» повідомлено, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання страховою компанією відповідного рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, вказавши що страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу.

16.11.2020 року представником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на адресу відповідача скеровано досудову вимогу про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), і страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановлену договором або законом.

Відповідно до ч.1,2,5ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, вичерпний перелік випадків, коли не настає цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки - це якщо шкода була завдана внаслідок непереборної сили або мав місце умисел потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року(далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з п. 2.1ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно п.22.1ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1статті 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п.36.2ст.36 Закону передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування Тобто, вказана норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви.

Враховуючи вищевикладене, ПрАТ «СК «''УАСК АСКА» належним чином своїх зобов`язань за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не виконала, повідомивши позивачів листом від 11.11.2020, що відсутні правові підстави для прийняття рішення відповідно до поданої заяви у зв`язку з відсутністю вироку суду по кримінальній справі, відносно особи, яка керувала застрахованим транспортним засобом та допустила ДТП.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Тому, відмова ПрАТ «СК «''УАСК АСКА» у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачів на отримання страхового відшкодування.

Як вбачається із наданих квитанцій та договору замовлення на поховання позивачами понесено витрати на суму 5 156 грн.

Відповідно до п.27.2, 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Також страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Таким чином, позивача було обгрунтовано заявлено про виплату страхового відшкодування у зазначених ними розмірах, оскільки такі відповідають вищенаведеним положенням Закону та не виходять за межі страхового ліміту .

Довідка про наявність у позивача ОСОБА_3 інвалідності ІІ гр., яка свідчить про його непрацездатність та довідка з місця праці загиблого ОСОБА_5 підтверджують факт перебування позивача на його утриманні.

У відповідності до п. 36.5ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Вказана норма також є спеціальною нормою, що застосовується до спірних правовідносин, так як вони виникли з приводу неналежного виконання обов`язків страховиком своїх обов`язків по сплаті страхового відшкодування, а тому страховик на підставі п.36.5Закону зобов`язаний сплатити позивачу пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 33 494 грн; пеня в розмірі 1703 грн. 60 коп. 3% річних в розмірі 426 грн. 70 коп., інфляційні витрати в розмірі 1083 грн. 13 коп., а також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 166 506 грн та пеня в розмірі 7 877 грн. 35 коп. 3% річних в розмірі 1 954 грн. 51 коп., інфляційні витрати в розмірі 10 579 грн. 2 коп., при цьому, пеня та інфляційні втрати за вимогами позивача ОСОБА_3 підлягають стягненню починаючи з 26.10.2020, оскільки заяву про виплату належних йому сум відшкодування було подано 27.07.2020, а не заявлено у первинній заяві від 17.06.2020р .

Позовні вимоги про стягнення витрат на правовому допомогу також підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно зі ч. 1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , представник позивача надав договір про надання правової допомоги № 28.10.2020 від 28.10.2020 року, детальний опис робіт від 20.01.2021 року наданих позивачем, згідно якого вартість робіт становить 7 500,00грн.

За таких обставин, зважаючи на підтвердження представником позивача обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість з ПрАТ «СК «''УАСК АСКА» на користь кожного з позивачів підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 7 500, 00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 263-265 Цивільного-процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства ''УАСК АСКА'' (місце знаходження : м. Київ, вул.Авіаконструктора Антонова, 5, ЄРДПОУ 13490997) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ) суму страхового відшкодування в розмірі 33 494 грн., пеню в розмірі 1703 грн. 60 коп., 3% річних в розмірі 426 грн. 70 коп., інфляційні витрати в розмірі 1083 грн. 13 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 500, 00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ''УАСК АСКА'' (місце знаходження : м. Київ, вул.Авіаконструктора Антонова, 5, ЄРДПОУ 13490997) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) суму страхового відшкодування в розмірі 166 506 грн, пеню в розмірі 7 877 грн. 35 коп., 3% річних в розмірі 1 954 грн. 51 коп., інфляційні витрати в розмірі 10 579 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 500, 00 грн.

В решті вимог позову- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 квітня 2021 року.

Головуюча