ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 703/3689/19
Провадження № 22-ц/821/637/21
Категорія: 305030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року (ухваленого в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Прилуцького В.О., повний текст судового рішення виготовлений 11 лютого 2021 року) у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої субсидії,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

12 вересня 2019 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської областііз позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої субсидії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради з заявою та декларацією про призначення житлової субсидії на період з вересня 2015 по серпень 2016 року. В декларації про доходи і витрати відповідачем було зазначено п`ятеро осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні.

Рішенням від 20 січня 2016 року відповідачу було призначено субсидію на період з вересня 2015 року по серпень 2016 року. Керуючись п. 14 Положення « Про порядок призначення житлових субсидій», позивачем самостійно здійснено розрахунок субсидії Відповідачу на наступний період (12 місяців), як для господарств, які отримували субсидію у попередньому періоді, та рішенням від 21 вересня 2016 року відповідачу було призначено субсидію з вересня 2016 року по квітень 2017 року.

27 жовтня 2017 року відповідач звернувся до позивача з заявою про призначення субсидії на період з вересня 2017 по квітень 2018 року та надав довідку квартального комітету №23 від 6 жовтня 2017 року, з якої позивачем було встановлено, що один з членів сім`ї ОСОБА_2 знявся з реєстрації 23 грудня 2015 року. Оскільки відповідач не повідомив позивача про зміни в складі сім`ї, хоча зобов`язаний був це зробити, позивач здійснив перерахунок субсидії за період з січня 2016 року по квітень 2017 року, за наслідками якого встановлено надміру виплачені суми субсидії у розмірі 27533,19 грн.

З метою повернення надміру виплачених державних коштів, вказує позивач, відповідачеві були неодноразово надіслані повідомлення про відшкодування коштів по переплаченій субсидії, проте, на зазначені заходи реагування ОСОБА_1 не відреагував, суми переплати субсидії не повернув, у зв`язку із чимУправління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської областііз відповідним позовом та уточнившись із заявленими позовними вимогами, остаточно просило суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суми переплати субсидії за відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 9,258,72 грн. та понесені судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року у задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що доводи позовної заяви, ні додані до неї докази не доводять протиправної поведінки ОСОБА_1 , а звертаючись до суду з позовом, позивачем було обрано неналежний спосіб захисту порушених прав.

При цьому, в рішенні зазначено, що суд не вправі самостійно змінювати підстави позову, оскільки відповідно до положень цивільного процесуального законодавства України це є виключним правом позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради оскаржило його в апеляційному порядку, подавши 09 березня 2021 року апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність прийнятого судом першої інстанції рішення, просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської радивказує на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, не звернув належної уваги на те, що повідомлення про зміну складу зареєстрованих осіб на протязі визначеного законом часу - це встановлений законом обов`язок, а не право громадянина, якого ОСОБА_1 не дотримався.

Відзив на апеляційну скаргу

У своєму відзиві, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 14 квітня 2021, ОСОБА_1 ,не погоджуючись із доводами апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради та вважаючи їх необгрунтованими,просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року -залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 17 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради з заявою та декларацією про призначення житлової субсидії на період з вересня 2015 по серпень 2016 року на послуги з газопостачання та електропостачання, за результатом розгляду якої Рішенням від 20 січня 2016 року йому було призначено субсидію на вказаний період. (а.с.7)

Рішенням від 21 вересня 2016 року, на підставі п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою КМУ від 21 жовтня 1995 року № 848, як для господарств, які отримували субсидію у попередньому періоді, позивач самостійно призначив відповідачу субсидію з вересня 2016 року по квітень 2017 року. (а.с. 10 зворот)

27 жовтня 2017 року відповідач звернувся до позивача з заявою про призначення субсидії на період з вересня 2017 по квітень 2018 року, та надав довідку кварткому №23 від 06 жовтня 2017 року, з якої вбачається, що один з членів сім`ї ОСОБА_2 знявся з реєстрації 23 грудня 2015 року. (а.с. 13, 14)

Повідомленням від 23 лютого 2018 року №а-784/07 та листом від 12 серпня 2019 року №01-3475/07 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 своєчасно не надав позивачу інформацію про те, що один з членів сім`ї знявся з реєстрації, при відсутності із сторони відповідача належного реагування на листи управління праці та соціального захисту населення, позивачем був проведений перерахунок, та відповідачу було запропоновано повернути надміру виплачені кошти в розмірі 27533,19 грн. (а.с. 16,17)

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 11 вересня 2009 року №01-3958/07 щодо надлишку нарахованої субсидії ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2017 року відповідачу проводилися періодичні нарахування субсидії, яка за вказаний період становить 27533,19 грн. (а.с. 15)

В подальшому, враховуючи той факт, що газопостачальною організацією після закінчення опалювального сезону 2015-2016 р.р. була повернута до Державного бюджету невикористана відповідачем субсидія в сумі 189923,07 грн., яка не була врахована при розрахунку, позивач зменшив обсяг заявлених до ОСОБА_1 позовних вимог до 9258, 72 грн. і саме вказану суму просив стягнути із відповідача на свою користь (а.с.40);

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської радине підлягає до задоволення, а постановлене судом першої інстанції рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України та Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення) (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У пункті 6 Положення передбачено, що субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, або особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла, і на яку відкрито особові рахунки із сплати житлово-комунальних послуг. В окремих випадках на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися іншій особі, зареєстрованій у житловому приміщенні (будинку), а також індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, але які сплачують вартість одержуваних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 7 Положення субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за жилого-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу.

Субсидія для відшкодування витрат на оплату жилого-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зазначених у пункті 7 цього Положення (пункт 12 Положення).

Пунктом 13 Положення встановлено, що для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає органу праці та соціального захисту населення заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами.

Громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом місяця поінформувати структурні підрозділи з питань соціального захисту населення про зміни у складі зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб шляхом подання відповідних документів (абзац шостий пункту 14 Положення).

У пункті 14 Положення передбачено вчинення порушення, яке є формальним, а саме - неповідомлення органу про зміну у складі зареєстрованих осіб, що стосується і самої особи, яка отримує субсидію, а не про зміну місця проживання особами, які зареєстровані у житловому приміщенні, що не пов`язане з обмеженням вибору місця проживання чи пересування. Порушення пов`язане з невиконанням обов`язку повідомити (про що позивач давав зобов`язання) про зміну у складі зареєстрованих осіб.

За правилами пункту 20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. До таких порушень прирівняно і неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення.

Абзацом восьмим пункту 20 Положення передбачено, що сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію.

У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 , подаючи 17 вересня 2015 року декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, зазначаючи осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), подав недостовірну інформацію, що є підставою відповідальності та обов`язку повернення надміру виплаченої субсидії.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в своєму рішенні, що розрахунки переплати суми субсидії, надані позивачем, не можуть бути належним та об`єктивним доказом, оскільки довідки ТОВ «Черкасигаз Збут» містять істотні різниці в сумах, остаточного щомісячного розрахунку суми субсидії на адресу суду не надано, що унеможливлює встановлення фактичної суми надміру нарахованої ОСОБА_1 суми субсидії.

В цей же час, позивачем не було надано жодного доказу того, що відповідач на час прийняття рішення про призначення субсидії не мав права на отримання субсидії, що є підставою відповідальності та повернення надміру виплаченої субсидії. Призначення субсидії здійснювалось позивачем добровільно, недобросовісні дії відповідача відсутні, а тому відсутні підстави для стягнення надміру сплачених сум допомоги.

Разом з цим, колегія суддів вважає помилковим посилання позивача у своїй позовній заяві, що надмірно виплачена субсидія є майновою шкодою у розумінні статті 1166 ЦК України.

Відповідно до пункту 19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 727/5743/15-ц (провадження № 14-78цс19) сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави, а тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Аналогічна правова позиція також висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 345/1183/17 (провадження № 14-420цс19).

Надмірно перерахована (виплачена) субсидія є майном, а тому посилання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради у позові на положення статті 1166 ЦК України є помилковими, так як зазначена стаття встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, тоді як у відповідача виникло зобов`язання у зв`язку з набуттям майна без достатньої правової підстави згідно з статтями 1212-1213 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що звертаючись до суду із даним позовом, позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської радипозовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка грунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування постановленого судом першої інстанції рішення за наведених в апеляційній скарзі підстав.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2021 року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої субсидії залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук

/повний текст постанови суду виготовлений 28 квітня 2021 року/