КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 367/1592/20

провадження номер: 22-ц/824/5217/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Каченюка Олега Ігоровича на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 січня 2021 року у складі судді Саранюк Л.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», товариства з обмеженою відповідальністю «Стадтранс», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути солідарно з приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Український страховий стандарт» (далі - ПрАТ СК «Український страховий стандарт») та ОСОБА_3 31 595 грн 26 коп., стягнути із ОСОБА_3 132 235 грн 54 коп., а також стягнути солідарно з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_3 2 500 грн 00 коп. понесених витрат з визначення вартості матеріального збитку.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 січня 2021 року замінено відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача, а саме, товариство з обмеженою відповідальністю «Стадтранс» (далі - ТОВ «Стадтранс»).

У січні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Каченюк О.І. подав заяву про забезпечення вказаного вище позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Стадтранс», що знаходяться на будь-яких рахунках ТОВ «Стадтранс», відкритих у банківських установах та які будуть під час виконання ухвали про забезпечення позову в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог у розмірі 166 330 грн 80 коп.

Заява мотивована тим, що між сторонами виник спір майнового характеру, захід забезпечення, який просить застосувати позивач є співмірним із заявленими позовними вимогами. Вказує, що у випадках припинення діяльності ТОВ «Стадтранс», списання грошових коштів в банківських установах або ж погіршення матеріального стану цього товариства, аналогічна діяльність буде реалізовуватись ТОВ «Стадтранс плюс», оскільки в цих товариствах одні і ті ж самі засновники. З урахуванням того, що ТОВ «Стадтранс» не визнає позовних вимог, а також, що це товариство має реальну можливість вільно розпоряджатися своїми грошовими коштами, а саме, здійснити їх списання, переказ тощо, представник заявника вважав, що існує реальна загроза невиконання ТОВ «Стадтранс» можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 січня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Каченюка О.І. про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Каченюк О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач та його представник не мають передбачених чинним законодавством повноважень щодо отримання інформації про банківські рахунки відповідача, оскільки це є банківською таємницею. Правом на отримання інформації про наявність банківських рахунків відповідно до вимог чинного законодавства наділені органи державної виконавчої служби та приватні виконавці. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що до заяви не додано доказів, що можуть підтвердити імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття запропонованих заходів забезпечення позову, оскільки спростовується змістом заяви про забезпечення позову та доданими до цієї заяви доказами.

Відповідачі ПрАТ СК «Український страховий стандарт» та ТОВ «Стадтранс», третя особа: ОСОБА_2 , не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ПрАТ СК «Український страховий стандарт» іпредставник ТОВ «Стадтранс» в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися апеляційним судом шляхом направлення судової повістки на їх офіційні електронні адреси, які містяться в матеріалах справи (а.с.119-120).

Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся апеляційним судом за наявною в матеріалах адресою: АДРЕСА_1 , однак судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.125-126).

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з положеннями пунктів 2, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин ПрАТ СК «Український страховий стандарт», ТОВ «Стадтранс» і ОСОБА_2 вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку представника ПрАТ СК «Український страховий стандарт», представника ТОВ «Стадтранс» та ОСОБА_2 такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Каченюка О.І., вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заява не містить конкретизації, зокрема, на грошові кошти, на яких рахунках, у яких банківських установах, що належать ТОВ «Стадтранс», заявник просить наклади арешт, а також заявник не надав доказів на підтвердження ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до положень ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений ст.150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень ст.81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просивстягнути солідарно з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_3 31 595 грн 26 коп., стягнути із ОСОБА_3 132 235 грн 54 коп., а також стягнути солідарно з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_3 2 500 грн 00 коп. понесених витрат з визначення вартості матеріального збитку.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 січня 2021 року замінено відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ТОВ «Стадтранс».

Підставою позову, є те, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), що сталася з вини водія ОСОБА_2 , який на момент ДТП перебував у трудових відносинах із ОСОБА_3 , позивачу завдано матеріальні збитки у зв`язку з пошкодженням належного йому транспортного засобу.

Тобто, предметом спору є стягнення грошових коштів, заявлені вимоги майнового характеру.

Таким чином вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтовуючи підстави для забезпечення позову, представник ОСОБА_1 - адвокат Каченюк О.І. послався на те, що ТОВ «Стадтранс» може на власний розсуд розпорядитися наявними на його банківських рахунках коштами, а саме, здійснити їх списання, переказ. Посилаючись на те, що ТОВ «Стадтранс» не визнає позовних вимог, а також, що це товариство має реальну можливість вільно розпоряджатися своїми грошовими коштами, заявник вважав, що існує реальна загроза невиконання ТОВ «Стадтранс» можливого рішення суду про задоволення його позовних вимог.

Отже, враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу стягнення грошових коштів, а також приймаючи до уваги те, що позивачем належним чином обґрунтовано існування об`єктивних ризиків невиконання чи утруднення виконання у майбутньому можливого рішення суду у цій справі, колегія суддів приходить до висновку, що доводи заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Стадтранс», що знаходяться на будь-яких рахунках ТОВ «Стадтранс», відкритих у банківських установах, є обґрунтованими, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що представник ОСОБА_1 - адвокат Каченюк О.І. належним чином обґрунтував існування об`єктивних ризиків невиконання чи утруднення виконання у майбутньому можливого рішення суду у цій справі, а також те, що такий захід забезпечення позову є видом забезпечення позову, передбаченим ст.150 ЦПК України, і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що у заяві про забезпечення позову позивачем не вказано на грошові кошти на яких рахунках, у яких банківських установах, що належать ТОВ «Стадтранс», він просить накласти арешт, є помилковим з таких підстав.

За змістом ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.

Відповідно до п.6 ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям на їхню письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», стосовно наявності та/або стану рахунків боржника, руху коштів та операцій на рахунках боржника за конкретний проміжок часу, а також про інформацію щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Тобто, позивач, який просить забезпечити позов шляхомнакладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на будь-яких рахунках, відкритих у банківських установах, об`єктивно не може надати суду відомості про конкретні рахунки відповідача у банківських установах. Ці обставини підлягають з`ясуванню органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем під час виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Однак суд першої інстанції наведених вище норм закону та обставин справи належним чином не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Каченюка О.І. про забезпечення позовуз наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Каченюка Олега Ігоровича -задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Каченюка Олега Ігоровича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «Стадтранс» (08292, Київська область, місто Буча вулиця Центральна, 33-В, кв.71/1, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40873477), що знаходяться на будь-яких рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «Стадтранс», відкритих у банківських установах, які будуть під час виконання ухвали про забезпечення позову в межах суми 166 330 (сто шістдесят шість тисяч триста тридцять) грн 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: