Справа № 664/1477/20
Провадження № 2/664/142/21
20 квітня 2021 року Цюрупинський районний суд Херсонської областi
у складі: судді Сіденка С.І.,
секретаря судового засідання Скорик Н.С.,
представника позивача ОСОБА_1
свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олешки Херсонської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у шлюбі з 21.09.2001 року по 04.06.2019 року. Фактично не проживають разом з квітня 2018 року. 17.07.2017 року в період шлюбу між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про розподіл майна подружжя, що складалось зокрема з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . (п.2 Договору). При розподілі майна до ОСОБА_4 перейшов зокрема житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .(п.4 Договору). Не зважаючи на припинення шлюбних відносин фактично з квітня 2018 року (факт підтверджено відповідачем під час розгляду справи № 664/135/19) та укладання договору про розподіл майна подружжя, відповідач до теперішнього час) зареєстрована у житловому будинку та у добровільному порядку не знімається з реєстраційного обліку. Їі реєстрація у будинку порушує права власника оскільки обмежують його права щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном, також її реєстрація створює негативні наслідки, щодо збільшення витрат власника по комунальним платежам.
Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26 червня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином шляхом, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань від неї до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_2 суду показав, що він є сусідом позивача. Відповідачка в будинку вже тривалий час не проживає, добровільно зніматися з реєстрації відмовляється.
Свідок ОСОБА_3 суду показав, що він є сусідом позивача. Відповідачка в будинку вже тривалий час не проживає, добровільно зніматися з реєстрації відмовляється.
Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.09.2001 року по 04.06.2019 року. Фактично не проживають разом з квітня 2018 року, що пітверджується рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04.06.2019 року.
17.07.2017 року в період шлюбу між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про розподіл майна подружжя, що складалось зокрема з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . (п.2 Договору)
При розподілі майна ОСОБА_4 перейшов зокрема житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .(п.4 Договору)
У вищевказаному житловому будинку зареєстрованв відповідачка ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою № 1358/04-12 від 23.06.2020 року, наданої виконавчим комітетом Олешківської міської ради на запит суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно з ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
За змістом ч. 4 ст. 156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї ( в тому числі колишній член сім`ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Тлумачення статті 391 Цивільного кодексу України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю..
Крім того, Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, Справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України».
Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень своїх прав, в даному випадку шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про позбавлення права користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вказуючи на те, що відповідач, не будучи членом сім`ї позивача, зареєстрована за адресою спірного житлового будинку, не несе тягар утримання житла та порушує право позивача як власника спірного нерухомого майна на реалізацію права користування та розпорядження належним на праві власності майном.
Беручи до уваги наведене те, що відповідачка з квітня 2018 року фактично не проживає в житловому будинку, шлюб між сторонами розірвано, а тому вона не належить до членів сім`ї власника, не являється власником житлового будинку, який належить на праві власності позивачу, між сторонами відсутній договір щодо права та порядку користування відповідачем спірним житловим будинком, не бере участі в утриманні житла, суд дійшов висновку про те, що такі її дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування житловим будинком між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що вона самостійно залишила жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагалась вселитись у таке.
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи судом не встановлено, покази свідків об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам, а тому, позов підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 391, 403, 406 Цивільного кодексу України, ст. ст. ст. ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовнi вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні належного йому житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 20 квітня 2021 року.
Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя С.І. Сіденко