Справа № 202/2400/21
Провадження № 2-з/202/56/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

27 квітня 2021 року місто Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Марченко Н.Ю., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить витребувати у відповідача оригінал електронного доказу (інформацію в електронній (цифровій) формі), який підтверджує укладення кредитного договору між ним і відповідачем - АТ «А-Банк», а саме кредитний договір, укладений в електронній формі; графік розрахунків, що є невід`ємною частиною договору в електронному вигляді.

Крім того, у поданому клопотанні просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на скрутний матеріальний стан.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до висновку про необхідність повернення заяви з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (частина 3 статті 116 ЦПК України).

При цьому статтею 117 ЦПК України встановлені вимоги до заяви про забезпечення доказів.

Так, згідно з частиною 3 статті 117 ЦПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про забезпечення доказів або позову сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено в розмірі 2270 грн.

Отже, судовий збір за подання цієї заяви становить 454 грн.

Заявником судовий збір за подання заяви про забезпечення доказів не сплачений.

У своєму клопотанні заявник просить звільнити його від сплати судового збору.

Вирішуючи клопотання заявника щодо звільнення його від сплати судового збору, суд враховує, що підстави звільнення від сплати, розстрочення та відстрочення судового збору визначені законом.

Так, згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Таким чином, підставою для звільнення особи від сплати судового збору, його зменшення, відстрочення чи розстрочення є її майновий стан.

Однак заявник, звертаючись до суду із відповідною заявою, жодних доказів щодо свого майнового стану, з урахуванням якого він може бути звільнений від сплати судового збору, суду не надав.

Отже, підстави для звільнення заявника від сплати судового збору відсутні: докази, які б підтверджували його незадовільний майновий стан суду не надані, а тому у звільненні його від сплати судового збору необхідно відмовити.

Відповідно до частини 4 статті 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів необхідно повернути.

Керуючись ст. ст. 116-117 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення доказів не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такої заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Ю.Марченко