Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Заярного О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що наказом директора КП «Агроекосервіс» № 28к від 09 листопада 2020 року його було звільнено з посади слюсара АВР на підставі п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату. Позивач вважає своє звільнення на підставі п. 1 ч. 1ст.40 КЗпП України незаконним, оскільки було проведено з порушенням чинного законодавства, зокрема статті 42 та частини другої статті49-2 КЗпП України. Крім того вказує, що фактично у КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради змін в організації виробництва і праці чи скорочення чисельності або штату працівників не відбулося. В зв`язку з чим, просив суд: визнати незаконним наказ КП «Агроекосервіс» № 28к від 09.11.2020 року про звільнення його з посади слюсаря АВР у зв`язку зі скороченням штату; поновити його на посаді слюсаря аварійно відновлювальних робіт (АВР) КП «Агроекосервіс»; стягнути з КП «Агроекосервіс»» суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.11.2020 по 09.12.2020 в розмірі 7818,75 грн.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 15.12.2020 року позовна заява була залишена без руху, з наданням позивачу часу для усунення недоліків.

05.01.2020 року на адресу суду, на виконання вимог ухвали суду від 15.12.2020 року, позивачем подано письмову заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11.01.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.02.2021 року від КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради надійшов відзив на позов, відповідно до якого зазначили, що із позивачем та слюсорем ОСОБА_3 була домововленість про те, що у зв`язку з тим, що вони за станом здоров'я не взмозі виконувати своєчасно та якісно роботу за нових умов підприєтсво дасть оголошення про прийняття на роботу на посаду слюсара АВР інших працівників, а вони у свою чергу проведуть їх стажування після чого буде проведено скорочення посади слюсара АВР з 4-х до двох одиниць, вважають, що КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради було дотримано процедуру, яка передує звільненню працівника у зв`язку за скороченням, а тому просили в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили суд його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що звільнення ОСОБА_1 є законним, а тому просить суд в задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

09 вересня 2020 року директором КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради було видано наказ № 25 про скорочення штату працівників у зв`язку зі зміною структури управління підприємством, введення напівавтоматизованої та автоматизованої системи управління роботою насосних агрегатів свердловин з видобутку питної води, з метою матеріального стимулювання працівників для здійснення потрібного обсягу робіт меншою кількістю персоналу через суміщення посад слюсаря аварійно відновлюваних робіт та встановлення працівникам доплати за рахунок утвореної економії фонду заробітної плати та визначено, крмі іншого, скоротити у штатному розписі дві одиниці посад слюсар АВР.

Згідно повідомлення №1 від 09 вересня 2020 року на виконання вимог наказу КП «Агроекосервіс» № 25 від 09 вересня 2020 року ОСОБА_1 , попереджено про його звільнення із займаної посади слюсара АВР у зв`язку із скороченням штату за п. 1 ст.40 КЗпП України 09 листопада 2020 року.

Наказом директора КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради № 28к від 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади слюсара АВР на підставі п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку за ст.44 КЗпП та грошової компенсації за 11 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 02.06.2020р. по 09.11.2020р. та за 1 календарний день додаткової відпустки.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч.1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Згідно ч.3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як роз`яснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених КЗпП України.

Порядок вивільнення працівників, закріплений КЗпП України, включає наступні вимоги, які повинні бути дотримано роботодавцем: строк попередження про наступне вивільнення (не пізніше ніж за два місяці до вивільнення) (ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України); врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством (ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України); пропонування працівникові іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України).

Так, матеріалами справи підтверджено, що про майбутнє звільнення позивача було попереджено під особистий підпис 09.09.2020 року, а звільнено 09.11.2020 року, таким чином, термін попередження про звільнення, який передбачений КЗпП України, роботодавцем дотриманий.

Поряд з цим, власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Проте відповідачем до матеріалів справи не додано доказів, які б вказували на те, що позивачу була запропонована інша посада в порядку передбаченого ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Вказане свідчить про те, що звільнення за ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускається лише в тому випадку, коли працівника неможливо перевести за його згодою на іншу роботу, в даному випадку ОСОБА_1 не було запропоновано будь-яку іншу роботу від якої він відмовився.

Крім того, згідно журналу реєстрації наказів КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради за 2020 рік, 16.09.2020 року КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради вже після повідомлення 09.09.2020 року про звільнення позивача прийняло на ту ж саму посаду слюсара АВР нового працівника ОСОБА_4 , що підтверджується наказом №26 к від 16.09.2020 року.

В судовому засіданні сторонами не заперечувалось те, що після попередження про майбутнє вивільнення та до дня звільнення позивачу вакантні посади слюсаря АВР чи будь-які інші не пропонувались.

Суд відхиляє доводи представника КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради щодо того, що за домовленістю із позивачем та слюсарем ОСОБА_3 , про те що у зв`язку із тим, що вони за станом здоров`я не в змозі виконувати своєчасно та якісно роботу за нових умов підприємство дасть оголошення про прийняття на роботу на посаду слюсара АВР інших працівників, а вони в свою чергу проведуть їх стажування після чого буде проведено скорочення посади слюсаря АВР з 4 до 2 одиниць, оскільки наявність такої домовленості відповідачем не доведена будь-якими доказами та не звільняє його як роботодавця від виконання обов`язків передбачених ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради при звільненні ОСОБА_1 з роботи внаслідок скорочення його посади, маючи вакантні посади і реальну можливість запропонувати їх та у випадку отримання згоди працівника - перевести його на іншу роботу, не виконав обов`язоку, передбаченого ч. 2 ст. 40, ч.1 ст.42, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, не запропонував всі вакантні посади (іншу роботу), які були наявні протягом періоду після попередження і до дня звільнення, що не дало йому змоги з урахуванням його освітньо-кваліфікаційного та професійного рівня самостійно прийняти чи відмовитися від запропонованої посади. Тобто, КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради була порушена одна із гарантій законних інтересів працівника при розірванні трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ, що дає підстави вважати, про незаконність звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

Крім того, прийняття на роботу ОСОБА_4 , вже після попередження позивача про скорочення штату, саме на таку посаду- слюсаря АВР, свідчить про формальне, а не реальне скорочення штату слюсарів АВР на підприємстві.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст.43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч.1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про звільнення та поновлення позивача на роботі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 7818,75 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, а саме за період з 09.11.2020 по 09.12.2020 рік, а тому суд приймає рішення в межах заявлених вимог.

Згідно довідки КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради середньомісячна заробітна плата позивача за вересень та жовтень 2020 року становить 6665 грн., а середньоденна 310 грн.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначається у відповідності з вимогами абзацу 3 п. 2 та п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Судом не приймається до уваги розрахунок наданий позивачем щодо розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 09.11.2020 по 09.12.2020 року в розмірі 7818,75 грн., оскільки він проведений не у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08лютого 1995 року № 100.

Отже, за період з 09.11.2020 року по 09.12.2020 року сума середнього заробітку складає 6820грн. (310 х 22), сума якого визначена без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів, що є обов`язком роботодавця, як податковим агентом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 733,40 грн.

Керуючись ст.ст. 263-268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради № 28к від 09.11.2020 року про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з посади слюсаря АВР у зв`язку зі скороченням штату.

Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді слюсаря аварійно відновлювальних робіт (АВР) КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради.

Стягнути з КП «Агроекосервіс»» Леськівської сільської ради (місцезнаходження: 19643, Черкаська область, Черкаський район, с.Худяки, вул. Дніпрова, буд.35 Б, код ЄДРПОУ 33082640) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.11.2020 по 09.12.2020 в розмірі 6820 грн. без утримання податків та загальнообов`язкових платежів.

Стягнути з КП «Агроекосервіс» Леськівської сільської ради (місцезнаходження: 19643, Черкаська область, Черкаський район, с.Худяки, вул. Дніпрова, буд.35 Б, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 733 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині поновлення позивача на роботі звернути до негайного виконання.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 13 квітня 2021 року.

Суддя: О. А. Смоляр