Провадження №2/447/386/21
Справа №447/787/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

27.04.2021 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Бачун О.І.

при секретарі Тремба І.Ю.

розглянувши у відкритому засіданні м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) про зняття арешту з майна,

встановив:

22.03.2021 до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про зняття арешту з майна, накладеного постановою Миколаївської державної нотаріальної контори за постановою АА 992164 від 01.09.2003 державного виконавця відділу ДВС Миколаївського РУЮ.

Позовні вимоги мотивував тим, що Згідно , тому позивач змушений звернутися в суд за захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивач не з`явився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити, проводити розгляд справи у його відсутності

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

26.03.2021 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою державного виконавця Миколаївського РУЮ від 01.09.2003р. (виконавчий лист 2-93 від 21.01.2001р.) накладено арешт на все майно , що належить ОСОБА_1

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на виконання постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної державним виконавцем Миколаївського РУЮ від 01 вересня 2003 року, Миколаївською державною нотаріальною конторою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження: 4116961.

12.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) із заявою про зняття арешту з майна, яке йому належить.

Начальник відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гармадій М.Т. листом від 09.12.2020 року за №6588/18.21-28/21350 надав відповідь, якою повідомив, що підстави зняття арешту з майна визначені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» і проаналізувавши норми даної статті та вищевказану інформацію у відділі відсутні правові підстави для зняття арешту з майна, тобто у задоволенні заяви відмовлено.

Окрім цього, з відповіді Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що згідно інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 09.12.2020 року у Миколаївському РВ ДВС виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 , на виконанні не перебувають.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на майно.

Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Мотиви суду.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Підстави, що викликали накладення обтяження на майно, позивач усунути не має можливості, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, шляхом звільнення майна з-під арешту.

Як встановлено в судовому засіданні, в архіві Миколаївського районного суду Львівської області під реєстраційним номером 2-93/01 знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання недійсним рішення Миколаївської міської ради. Крім цього, під реєстраційним номером 2-93/2000 знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, так в Миколаївському районному суді Львівської області під реєстраційним номером 2-93/01 та 2-932/00 відсутня справа де б стороною (боржником) по справі виступав ОСОБА_1 , тому позивач позбавлений змоги реалізувати своє законне право на належне майнл, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Зняти з арешту все майно ОСОБА_1 , на яке накладено арешт Миколаївською державною нотаріальною конторою за постановою АА 992164 від 01.09.2003 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 41169613.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя Бачун О. І.