справа №619/234/21
провадження №2/619/412/21
Рішення
іменем України

29 квітня 2021 року
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження
цивільну справу № 619/234/21,
ім`я (найменування) сторін:
відповідач: Солоницівська селищна рада,
вимоги позивача: про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
представник позивача: ОСОБА_2
Виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить встановити факт володіння ОСОБА_3 житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності за набувальною давністю та визнати за нею право власності на указаний житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У обґрунтування позову зазначено, що указаний житловий будинок перебував у власності батьків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Подружжя мало двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 08.10.1966 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 і змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». Після реєстрації шлюбу позивач переїхала проживати до чоловіка у смт Солоницівка, де й мешкає по теперішній час. Батьки з братом залишились проживати у спірному будинку. Після їх смерті у даному будинку мешкав брат. Житловий будинок, у якому жили батьки був ще довоєнних років побудови, через що з роками перестав бути придатним для проживання та на теперішній час повністю зруйнований. З метою подальшого проживання, ОСОБА_3 у 1980 році побудував на території даного домоволодіння окремий житловий будинок, у якому й мешкав до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак право власності на будинок не оформив, хоча з народження і до смерті був зареєстрований у ньому, отже володів зазначеним майном. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а і особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). У встановлений ст. 1270 ЦК України строк, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 . Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу - Арнаутової Т.А. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності та державну реєстрацію права власності на житловий будинок.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 18.01.2021 позовну заяву залишено без руху та 01.02.2021 зазначені в ухвалі недоліки виправлені позивачем.
Згідно ухвали суду від 02.02.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 25.02.2021.
Ухвалою суду від 25.02.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 22 березня 2021 року, яке відкладено на 15.04.2021, 29.04.2021 у зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник позивача адвокат Бакшеєва А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Фактичні обставини встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Судом установлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в бюро не зареєстровано, інвентаризаційна справа по даній адресі в архіві відсутня. Згідно обстеження від 20.10.2020 встановлено, що житлова площа житлового будинку літ. «А-1» складає 29,2 кв.м, загальна 64,5 кв.м. Житловий будинок, який побудований у 1980 році не є самовільним. Згідно наказу № 404 від 09.08.2012 МРРБтаЖКГ будівлі, які побудовані до 5 серпня 1992 року не є самовільними. Огорожа № 1,2 споруди не є не самовільними згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 № 127 у редакції наказу МРРБтаЖКГ від 26.07.2018 № 186, про що свідчать листи КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» від 23.09.2020 вих. № 79 та від 20.10.2020 вих. № 542 (а.с. 7, 9).
20 жовтня 2020 року КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлено технічний паспорт та заведена інвентаризаційна справа № 2811. Згідно даних технічного паспорта житловий будинок літ. «А-1» побудований в 1980 році. (а.с. 10-12).
Згідно даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.01.2021 відомості про право власності на зазначений вище житловий будинок відсутні (а.с. 26).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с. 33).
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Враховуючи, що заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутній, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 63494580 від 09.02.2021, має місце спадкування за законом (а.с. 49-63).
Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
ОСОБА_1 являється спадкоємцем другої черги за законом, оскільки являється рідною сестрою спадкодавця, їх родинні відносини підтверджено копією свідоцтва про народження та одруження ОСОБА_6 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 », копією актового запису про народження за № 291 ОСОБА_3 , з яких убачається, що їх батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (а.с. 5, 81).
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно повідомлення Дергачівської державної нотаріальної контори від 09.02.2021 за № 248/01-16, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 до Дергачівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходили, спадкова справа не заводилась. За № 96/2019 заведена спадкова справа ОСОБА_10 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу (а.с. 47).
Приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Арнаутовою Т.А. надано суду довідку, згідно даних якої смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася сестра ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Інших заяв про прийняття та відмову від спадщини не надходило.
Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 22 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Постановою приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Арнаутової Т.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 після смерті брата ОСОБА_3 , оскільки спадкоємцем не наданий правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с. 8).
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як убачається із довідки Пересічанської селищної ради від 14.05.2019 за вих. №1014, ОСОБА_3 з 17.12.1984 по день смерті проживав та був зареєстрований у зазначеному вище будинку (а.с. 36).
При цьому, ОСОБА_3 , як спадкодавець, за своє життя не провів реєстрації права власності на спірний житловий будинок, а тому його права стосовно будинку не входять до складу спадщини і не можуть перейти до спадкоємців.
Отже, спірний житловий будинок не є об`єктом спадкування і не увійшов до спадкової маси, що свідчить про відсутність порушеного права у позивача стосовно нього.
Щодо застосування до спірних правовідносин ст. 344 ЦК України суд зазначає таке.
Так, відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Враховуючи, що ОСОБА_3 помер, за життя з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок на підставі ст. 344 ЦК України, не звертався, суд вважає не можливим вирішення спору з застосуванням зазначеної норми.
Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.
Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Дергачівський районний суд Харківської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Солоницівська селищна рада, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, смт Солоницівка, вул. Визволителів, 6.

Повний текст рішення складено 29.04.2021.

Суддя І. М. Нечипоренко