Номер провадження: 22-ц/813/7395/21
Номер справи місцевого суду: 509/3416/18
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення судового збору

26.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Артеменка І.А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення судового збору у зв`язку із переплатою, сплаченого при поданні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності, поділ спільного майна подружжя та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 в період з грудня 2012 року по 15 жовтня 2014 року. Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя та здійснено поділ спільного майна подружжя квартиру АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м. Усунуто перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог та зустрічних позовних вимог відмовлено.

24 березня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , не погоджуючись із вищенаведеним рішенням, звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просив рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, у задоволенні ж позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

15 квітня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 було залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору.

23 квітня 2021 року на електрону пошту апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої представником апелянта було долучено квитанцію про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 26 430 грн.

23 квітня 2021 року на електрону пошту апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення судового збору у зв`язку із переплатою, у якій представник апелянта зазначає, що оскільки при зверненні до суду першої інстанції ОСОБА_1 було сплачено 2 816, 60 грн. та 6 161, 29 грн., то відповідно до вимог п. 6 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги сплаті підлягає судовий збір у розмірі 13 466, 83 грн. На підставі наведеного представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить зобов`язати ГУ Держаної казначейської служби України в Одеській області повернути ОСОБА_1 переплачений судовий збір у розмірі 12 963, 47 грн.

Апеляційний суд задовольняє клопотання представника апелянта частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 01 серпня 2018 року звернулась до суду із позовною заявою, у якій просила встановити факт проживання ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 »), ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з грудня 2012 року по 15 жовтня 2014 року; визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 ; поділити квартиру АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , та визнавши, за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину частину квартиру АДРЕСА_1 .

У подальшому, як вбачається з уточненої позовної заяви від 16 березня 2020 року, позивачка просила встановити факт проживання ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 »), ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з грудня 2012 року по 15 жовтня 2014 року; визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 ; поділити квартиру АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , та визнавши за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на 1/4 частину частину квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на автомобіль марки Ford Focus 2016 р.в., д/н НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 ; припинити за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на автомобіль марки Ford Focus 2016 р.в., д/н НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 ; визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя меблі і техніку, що знаходяться у квартирі - кухня вартістю 125 208 грн., - ліжко 10 624,15грн. - матрац 13 360,00 грн. - мойка кутова для кухні 8 345 грн., - холодильник 16 505 грн.,- кухонні технічні прилади 32 300 грн.,- змішувач для води 2640 грн., - стіл темно бежевий 4 969 грн., стільці - 3 858 грн. , диван 9 736 грн., телевізор Самсунг за 15 990 грн. - загальною вартістю 243 535грн.45 коп.; визнати за ОСОБА_5 право власності на вбудовану кухню з технічними приладами на суму 165 853 грн.; визнати за ОСОБА_1 стіл темно бежевий 4 969 стільці - 3 858 грн. ліжко 10 624,15грн., матрац 13 360,00 грн., змішувач для води 2 640грн,- диван за 9 736 грн,, холодильник 16 505 грн., телевізор Самсунг за 15 990 грн. - на суму 77 682,45 грн.; усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути судові витрати з відповідача.

Згідно Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року із змінами, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 3 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про поділ майна при розірванні шлюбу сплаті підлягає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пп. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплаті підлягає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тож, враховуючи те, що у позові, поданому 01.08.2018 року ОСОБА_4 було заявлено одну позовну вимогу майнового характеру та одну позовну вимогу немайнового характеру, які було відображено і у остаточній редакції позовної заяви, сплаті відповідно до вищенаведених вимог, станом на 2018 рік підлягав судовий збір у розмірі 5 990, 8 (5286 + 704,8) грн.

Враховуючи ж збільшення розміру позовних вимог у частині розміру часток нерухомого майна, які позивачка просила визнати своєю власністю та заявленя нею нових вимог щодо визнання права власності на автомобіль, техніку та меблі, а також щодо усунення перешкод у користуванні власністю, відповідно до п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» яким встановлено, що у разі якщо позивач на підставі частини другої статті 31 ЦПК збільшив розмір позовних вимог, заявив нові вимоги або до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підставу позову, у зв`язку з чим збільшилась ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону № 3674-VI, частини третьої статті 80 ЦПК повинен сплатити до звернення до суду з відповідною заявою несплачену суму судового збору, розмір якого має відповідати ставкам, встановленим пунктом 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, позивачці належало доплатити 1 156 грн. ((6 306+804,8) - 5 990, 8).

Таким чином ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви ОСОБА_4 становить 7 146, 8 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у своїй позовній заяві від 11 липня 2018 року просив суд визнати за ним право приватної власності на: Ѕ частку автомобіля марки «FORD», н.з. НОМЕР_3 та стягнути з ОСОБА_4 на його користь - Ѕ частку грошових коштів у сумі 9000 дол. США з перерахуванням у гривню на момент ухвалення рішення.

Тож, враховуючи те, що у позові , поданому 11.07.2018 року ОСОБА_1 було заявлено дві вимоги майнового характеру, сплаті, відповідно до вищенаведених вимог, станом на 2018 рік підлягав судовий збір у розмірі 3 960, 99 грн. (320598:2*1%)+(9000*26,20*1%).

У подальшому, як вбачається з заяви про остаточне визначення предмета спору та визначення змісту позовних вимог від 02 липня 2019 року, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право приватної власності на: автомобіль марки «FORD», н.з. НОМЕР_3 ; 65,67%, тобто 6567/10000 частин квартири АДРЕСА_1 ; 17,16 %, тобто 1716/10000 частин квартири АДРЕСА_1 ; розділити в рівних частках 33,34% між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , тобто 3334/10000 частин квартири; стягнути з ОСОБА_4 на його користь - Ѕ частку грошових коштів у сумі 9000 дол. США з перерахуванням у гривню на момент ухвалення рішення; стягнути з ОСОБА_4 на його користь судові витрати.

Враховуючи ж збільшення розміру позовних вимог у частині розміру частки автомобілю, яку позивач просив визнати своєю власністю, та заявленя ним нових вимог щодо визнання права власності на частину квартири, відповідно до п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», яким встановлено, що у разі якщо позивач на підставі частини другої статті 31 ЦПК збільшив розмір позовних вимог, заявив нові вимоги або до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підставу позову, у зв`язку з чим збільшилась ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону № 3674-VI, частини третьої статті 80 ЦПК повинен сплатити до звернення до суду з відповідною заявою несплачену суму судового збору, розмір якого має відповідати ставкам, встановленим пунктом 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, позивачу належало доплатити 1 802, 91 грн.(5 763 - 3 960, 09).

Таким чином, ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви ОСОБА_1 становить 5 763 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 в період з грудня 2012 року по 15 жовтня 2014 року. Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя та здійснити поділ спільного майна подружжя квартиру АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м. Усунуто перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог та зустрічних позовних вимог відмовлено.

24 березня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , не погоджуючись із вищенаведеним рішенням, звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просив рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити ОСОБА_1 у повному обсязі, у задоволенні ж позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

За подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах (частина п`ята статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з пп. 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у контексті визначення розміру судового збору за подання апеляційної скарги «ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви», має визначатися за розміром ставок, встановлених статтею 4 Закону України «Про судовий збір» на момент пред`явлення відповідного позову. Об`єктом, з якого розраховується розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги, є саме позовна заява (зустрічна позовна заява), а базою для такого розрахунку ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні відповідної позовної заяви (у разі об`єднання в одній заяві вимог майнового та/або немайнового характеру, декількох вимог немайнового характеру загальна сума усіх вимог у відсотковому співвідношенні до ціни позову та/або у фіксованому розмірі).

Оскільки кожна позовна заява є самостійним, окремим об`єктом справляння судового збору, то за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у відсотковому співвідношенні до розміру судового збору, що підлягав сплаті при поданні кожної окремої відповідної позовної заяви, незалежно від оспорюваної суми, зменшення розміру судового збору судом на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір» і розподілу судом при ухваленні рішення судових витрат пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так, зокрема, у разі оскарження в апеляційному порядку судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, якщо сторона не згодна з таким рішенням у цілому, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів, а у разі оскарження судового рішення лише в частині вирішення одного із позовів судовий збір має сплачуватися, виходячи із розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні відповідного позову.

Вищенаведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року, у справі № 911/1106/16.

Таким чином, оскільки апелянт оскаржує судове рішення суд першої інстанції повністю, тобто як за наслідками розгляду первісного та зустрічного позову судовий збір має сплачуватися з урахуванням ставок, що підлягали сплаті при поданні як позовної заяви ОСОБА_3 , так і позовної заяви ОСОБА_1 . Відтак ОСОБА_1 належало сплатити та надати докази підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 19 364, 70 (7 146, 8 + 5 763)*150%) грн.

Обчислення ж апелянтом розміру судового збору, що підлягає сплаті у суді апеляційної інстанції виходячи виключно зі ставки, що підлягала сплаті ОСОБА_1 , враховуючи оскарження ним судового рішення у повному обсязі, є помилковим та таким, що суперечить вищенаведеним нормам національного законодавства та правовим висновкам Верховного Суду України.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тож враховуючи, що апелянтом до апеляційного суду було долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 26 430 грн., апеляційний суд, приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення судового збору у зв`язку із переплатою та повернення ОСОБА_1 7 065 грн. 30 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення судового збору у зв`язку із переплатою задовольнити частково.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України, надміру сплачений судовий збір у розмірі 7 065 гривень 30 копійок згідно квитанції - дата оплати 23.04.2021 року; номер квитанції 0.0..1; банк платника: АТ КБ «ПриватБанк»»; Отримувач коштів: УК в Од.обл./Малиновськ. р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0015757; Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Роз`яснити заявнику, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом / копією платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко