Справа № 369/3733/21
Провадження № 4-с/369/80/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е МУ К Р А Ї Н И

26.04.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

заучастю секретаря Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Києво-Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною скаргою, в якій просила суд:

поновити їй процесуальний строк на звернення до суду з даною скаргою на бездіяльність державного виконавця як такий, що був пропущений з поважних причин; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Дороніної В.О. у рамках виконавчого провадження № 22309562 щодо незняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , при поверненні 21.11.2017 виконавчого документа стягувачеві; зобов`язати начальника Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна боржника - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що був накладений у рамках виконавчого провадження № 22309562.

Скаржник в своїй скарзі зазначила те, що 02.11.2010 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Бойко С.В., який нині вже не діє, на підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до реквізитів сторін виконавчого документа було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 22309562 щодо примусового виконання виконавчого листа за № 2-132/2010, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 26.01.2009, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 78 120,00 доларів США та судові витрати 707,00 гривень державного мита, 30,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Того ж дня, в межах зазначено виконавчого провадження державним виконавцем було прийнято постанову, якою було накладено арешт на все визначене та невизначене майно боржника.

21.11.2017 державним виконавцем Дороніною В.О. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скаржник стверджувала, що державним виконавцем всупереч приписам Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, не було знято арешт, накладений на все майно скаржника, чим порушується її право власності на зазначено майно.

ОСОБА_1 вказала, що наразі арешт, накладений постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 02.11.2010, не може бути знято виконавцем, так як виконавче провадження завершено у зв`язку із поверненням стягувачу виконавчого листа, його матеріали знищено за закінченням строку зберігання, державний виконавець Дороніна В.О. не займає вже дану посаду.

Скаржник посилалась, що з огляду на вказане вона не має можливості звернутись до державного виконавця про скасування арешту в рамках виконавчого провадження, що змушує її звертатись за захистом свого права до суду із даною скаргою.

Ухвалою суду від 19.03.2021 було відкрито провадження у справі, витребувано матеріали виконавчого провадження.

Скаржник в судове засідання не з`явилась, її представник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі скаржника, скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Суб`єкт оскарження свого представника в судове засідання не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки свого представника та позицію щодо скарги суду не повідомив, надав суду відповідь про відсутність витребуваних матеріалів ВП № 22309562 у зв`язку із закінченням строку їх зберігання, надав суду архівні копії постанови про відкриття виконавчого провадження та про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Стягувач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки свого представника та позицію щодо скарги суду не повідомив.

З огляду на ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з огляду на відповідь суб`єкта оскарження на адвокатський запит представника скаржника та надані суб`єктом оскарження на ухвалу суду матеріали 02.11.2010 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Бойко С.В., який нині вже не діє, на підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до реквізитів сторін виконавчого документа було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 22309562 щодо примусового виконання виконавчого листа за № 2-132/2010, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 26.01.2009, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 78 120,00 доларів США та судові витрати 707,00 гривень державного мита, 30,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Того ж дня, в межах зазначено виконавчого провадження державним виконавцем було прийнято постанову, якою було накладено арешт на все визначене та невизначене майно боржника.

21.11.2017 державним виконавцем Дороніною В.О. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Разом з тим, державним виконавцем не було знято арешт, накладений на все майно боржника (скаржника).

На час розгляду даної справи державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Дороніна В.О. вже не займає дану посаду.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає за необхідне проаналізувати наступні вимоги законодавства та правові висновки Верховного Суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент на прийняття постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження`виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Приписами ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження`визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження`встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження`у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.03.2020 у справі № 817/928/17, незняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Частиною 1 ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч. 3 ст. 450 ЦПК України,якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 453 ЦПК України визначено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

З огляду на вище проаналізовані вимоги законодавства та правові позиції Верховного Суду у розрізі встановлених обставин суд приходить до наступних висновків.

Так, з огляду на надані суду докази має місце ситуація, за якої державним виконавцем Дороніною В.О. в рамках виконавчого провадження № 22309562 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 21.11.2017 було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Водночас, державним виконавцем не було знято арешт, накладений на все майно скаржника для забезпечення виконання рішення суду в рамках виконавчого провадження № 22309562.

Разом з тим, як закінчення виконавчого провадження, так саме повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться, тому існування арешту, накладеного в рамках завершеного на даний час виконавчого провадження, не є доцільним.

При цьому суд вбачає, що права стягувача зняттям оскаржуваного арешту ніяким чином не будуть порушені, так як він не позбавлений права знову подати виконавчий документ на примусове виконання.

Разом з тим, так як було встановлено, щодержавний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Дороніна В.О. не займає дану посаду, тому на підставі ч. 3 ст. 350 ЦПК України суд покладає обов`язок зняти оскаржуваний арешт саме на начальника суб`єкту оскарження.

З урахуванням викладеного, керуючись правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.03.2020 у справі № 817/928/17, згідно зі ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 18, 37, 40, 56, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 81, 259-261, 268, 447-453 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Києво-Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, як такий, що був пропущений з поважних причин.

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Дороніної В.О. у рамках виконавчого провадження № 22309562щодо незняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , при поверненні 21.11.2017 виконавчого документа стягувачеві.

Зобов`язати начальника Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна боржника - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що був накладений у рамках виконавчого провадження № 22309562.

Про виконання даної ухвали Києво-Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)відповідно до ст. 453 ЦПК України повиненповідомити суд і ОСОБА_1 не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.Д.Усатов