Справа №303/2508/21
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2021 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі : головуючого судді Монич В.О.
при секретарі Варга Н.В.
Справа №303/2508/21 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталій Ласлович, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на дії державного виконавця, -
в с т а н о в и в :
Скаржник вважає постанови винесені приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталієм Ласловичем у виконавчому провадженні ВП №64610951 незаконними, неправомірними, такими, що порушують її права та свободи передбачені, зокрема, ст.1 та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції (Захист права власності), приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження не направив їй постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, на наступний день після її винесення, вона її не отримала, а виконавець, не впевнившись, що вона отримала постанову, виносить наступні постанови і в подальшому здійснюється процедура оцінки земельної ділянки. Вважає постанови винесені приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталієм Ласловичем у виконавчому провадженні ВП № 64610951 неправомірними і тому просить їх скасувати.
26 лютого 2021 року виконавцем у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на 1/2 частка земельної ділянки площею: 0,01 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності у межах суми звернення стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження, що разом становить 196232,92.
Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступних висновків.
Суд розглядає справи керуючись принципом диспозитивності не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. (ч.1 ст.3 ЦПК України).
Згідно з частиною першою ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців (частина перша ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 18 Цивільного процесуального кодексу України визначені ознаки обов`язковості судових рішень.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
23 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталієм Ласловичем у відповідності статей 3,4,24,25,26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64611299 з примусового виконання виконавчого листа № 303/1891/18 виданого 16 грудня 2020 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, яка була направлена боржнику для виконання та до відома 23.02.2021 року. Того ж дня, виконавцем у відповідності до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №64610951. Також, 23 лютого 2021 року виконавцем у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням, основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, що разом становить 196232,92 грн. та винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме накладено арешт на кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням, основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, що разом становить 196232,92 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження та інші постанови ОСОБА_1 було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення, які вона отримала, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 17 березня 2021 року.
26 лютого 2021 року виконавцем у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на 1/2 частка земельної ділянки площею: 0,01 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності у межах суми звернення стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження, що разом становить 196232,92.
19 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталієм Ласловичем, у відповідності до п.2 ч.1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, згідно ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 18 березня 2021 року.
Дана постанова була отримана боржником ОСОБА_1 , що підтверджуються повідомленням про вручення поштового відправлення. З поданої скарги вбачається, що незаконність постанов приватного виконавця полягають в тому, що виконавцем невчасно були направлені постанови скаржнику. З матеріалів справи не вбачається, що постанови скаржнику були направлені несвоєчасно, а навіть несвоєчасне направлення боржнику постанови приватного виконавця не тягне за собою незаконність самої постанови.
Відповідно до частини третьої статті 451 Цивільного процесуального кодексу України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, в судовому засіданні не здобуто доказів, які б вказували на підставність вимог скарги ОСОБА_1 і за таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача, як заявлено безпідставно.
Керуючись ст.ст.12, 13, 258-260, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -
У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи : приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталій Ласлович, ТзОВ «Вердикт капітал» на постанову приватного виконавця відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Головуючий В.О.Монич