"30" квітня 2021 р. Справа № 363/3338/20
30 квітня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: Котлярової І.Ю.,
при секретарі: Скотаренко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, -
Представник Київського обласного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, вказавши, що на підставі власної заяви від 20.05.2014 року відповідач отримав статус безробітного у Вишгородському районному центрі зайнятості, який було реорганізовано шляхом приєднання до Київського обласного центру зайнятості, згідно наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 27.10.2016 року № 196 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Київської області», який територіально у м. Вишгороді представляє Вишгородська районна філія Київського обласного центру зайнятості. Відповідач перебував на обліку у Вишгородській РФ КОЦЗ в статусі безробітного з 20.05.2014 року по 20.05.2015 року. З 27.05.2014 року відповідачу на підставі наданих відомостей та поданих документів було призначено виплату допомоги по безробіттю. 20.05.2014 року відповідач був ознайомлений з пам`яткою служби зайнятості про відповідальність за несвоєчасне подання або подання недостовірних відомостей про обставини, що впливають на умови призначення допомоги по безробіттю. Під час перебування на обліку у Вишгородській РФ КОЦЗ відповідач отримував допомогу по безробіттю. Центром проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, а саме щодо законності виплат відповідачу допомоги по безробіттю та на підставі інформації отриманої внаслідок обміну даними між Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області виявлено, що відповідач під час перебування на обліку в службі зайнятості, перебував у трудових відносинах з ТОВ «Продмаркет ЛТД» з 02 червня 2014 року по 01 липня 2014 року включно. Тобто, перебуваючи в трудових відносинах з вказаним товариством, відповідач не мав права на отримання допомоги по безробіттю, а тому незаконно отримана допомога підлягає поверненню. За період з 02.06.2014 року по 20.02.2015 року відповідачу нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 18 694, 85 грн. Вишгородською РФ КОЦЗ було видано наказ від 28.04.2020 року № 15/39.01-31 про відшкодування з відповідача незаконно виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 18 694, 85 грн. 29.04.2020 року відповідачу була надіслана претензія № 235/03/39.01-35 та запропоновано добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю. Проте, станом на 25.08.2020 року незаконно отримана допомога по безробіттю відповідачем не повернута. На підставі викладеного, Київський обласний центр зайнятості просив суд стягнути з відповідача суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 18 694, 85 грн., а також судові витрати по справі.
Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.10.2020 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку передбаченому ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання 17.11.2020 року відповідачем позовної заяви з додатками, шляхом направлення СМС повісток на мобільний номер телефону відповідача, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 20.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного.
ОСОБА_1 перебував на обліку у Вишгородській РФ КОЦЗ в статусі безробітного з 20.05.2014 року по 20.05.2015 року. З 27.05.2014 року ОСОБА_1 на підставі наданих відомостей та поданих документів було призначено виплату допомоги по безробіттю.
20.05.2014 року ОСОБА_1 був ознайомлений з пам`яткою служби зайнятості про відповідальність за несвоєчасне подання або подання недостовірних відомостей про обставини, що впливають на умови призначення допомоги по безробіттю, про що свідчить його підпис у вказаній пам`ятці.
За період з 02.06.2014 року по 20.02.2015 року ОСОБА_1 нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 18 694, 85 грн., що підтверджується довідкою від 25.08.2020 року № 290 виданою Вишгородською філією Київського обласного центра зайнятості.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»).
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені у Законі України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до Акту № 34/39.02-24 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 28 квітня 2020 року, складеного Вишгородською районною філією Київського обласного центру зайнятості, встановлено, що з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття Вишгородською районною філією Київського обласного центру зайнятості було проведено розслідування страхового випадку та встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку в службі зайнятості, перебував у трудових відносинах з ТОВ «Продмаркет ЛТД» з 02 червня 2014 року по 01 липня 2014 року включно, що підтверджується листом від 06.02.2020 року № 1856/34-3/16 Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. З даного листа, вбачається, що на підставі даних Державного реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 за період з 02.06.2014 року по 01.07.2014 року перебував у трудових відносинах з підприємством ТОВ «Продмаркет ЛТД» та за вказаний період йому була нарахована заробітна плата.
Отже, судом встановлено, що з 02 червня 2014 року по 01 липня 2014 року включно ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з підприємством ТОВ «Продмаркет ЛТД».
У пункті 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.
Разом з тим, перебуваючи на обліку в Вишгородській районній філії Київського обласного центру зайнятості, ОСОБА_1 не повідомив Вишгородську районну філію Київського обласного центру зайнятості про те, що з 02 червня 2014 року по 01 липня 2014 року включно перебував у трудових відносинах з підприємством ТОВ «Продмаркет ЛТД», що є порушенням вимог частини 2 статті 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
При цьому, відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що підтверджується його підписом у заяві про надання статусу безробітного від 20.05.2014 року.
На підставі викладеного, оскільки ОСОБА_1 не повідомив Вишгородську районну філію Київського обласного центру зайнятості про те, що 02 червня 2014 року по 01 липня 2014 року включно перебував у трудових відносинах з підприємством ТОВ «Продмаркет ЛТД», то останнім було незаконно отримано допомогу по безробіттю на загальну суму у розмірі 18 694, 85 грн., що підтверджується довідкою виданою Вишгородською районною філією Київського обласного центру зайнятості.
Згідно з ч. 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Вишгородською РФ КОЦЗ було видано наказ від 28.04.2020 року № 15/39.01-31 про повернення незаконно отриманих коштів, згідно якого зобов`язано ОСОБА_1 повернути кошти виплачені, як допомога по безробіттю в сумі 18 694, 85 грн. за період з 02.06.2014 року по 20.02.2015 року.
29.04.2020 року відповідачу була надіслана претензія № 235/03/39.01-35 та запропоновано добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю, проте відповідач в добровільному порядку кошти не повертає у зв`язку із чим позивач змушений звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідач незаконно отриману допомогу по безробіттю у загальному розмірі 18 694, 85 грн. так і не повернув.
Під час розгляду справи позивачем доведено недобросовісність відповідача в отриманні допомоги по безробіттю за період з 02 червня 2014 року по 20 лютого 2015 року в сумі 18 694, 85 грн., оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач не повідомив центр зайнятості про факт того, що перебував у трудових відносинах, хоча був під підпис ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, в тому числі з обов`язком повідомити про працевлаштування.
Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому незаконно отриманої допомоги по безробіттю.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню незаконно отримана допомога по безробіттю за період з 02 червня 2014 року по 20 лютого 2015 року в сумі 18 694, 85 грн.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 2 102, 00 грн.
Керуючись ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, ст.ст. 1, 22, 40, 43, 44 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого Постановою КМУ від 19.09.2018 року № 792, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Позивач: Київський обласний центр зайнятості (, місцезнаходження: 02100, м. Київ, пров. Будівельників, 5-а).

Відповідач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.Ю. Котлярова