Дата документу 28.04.2021 Справа № 318/3230/13-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №318/3230/13 Головуючий у 1 інстанції Васильченко В.В.
Провадження № 22-ц/807/911/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Гончар М.С.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року та на додаткове рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік матері позивача - ОСОБА_4 .

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та автомобіль DAEWOO-FSO LANОS TF69Y реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Заповіту ОСОБА_4 не залишив.

Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних, обмежено дієздатних спадкоємців у нього не залишились.

Позивач з 2008 року проживала з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без реєстрації, оскільки ті потребували постійного догляду.

У зв`язку з наведеним, просила визнати себе спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , визнати право на спадкування майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4 та визнати за собою право власності на спадкове майно.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року позовну заяву ОСОБА_2 до виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право на спадкування майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , а саме житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_2 від 04.05.2012р., та автомобіль DAEWOO-FSO LANОS TF69Y код кузова НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 технічний паспорт НОМЕР_4 .

Додатковим рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 березня 2013 року, доповнено рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування.

Визнано за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , а саме житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_2 від 04.05.2012р., та автомобіль DAEWOO-FSO LANОS TF69Y код кузова НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 технічний паспорт НОМЕР_4 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що на момент смерті ОСОБА_4 з ним постійно мешкала ОСОБА_1 , яка прийняла спадкове майно і користується ним і наразі. Рішенням та додатковим рішенням районного суду порушено права апелянта, а тому вказані процесуальні документи є незаконними та підлягають скасуванню.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року та додаткове рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 березня 2014 року у цій справі скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року у цій справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2021 року справу прийнято до провадження та ухвалою колегії суддів від 20 січня 2021 року справу призначено до розгляду на 10:10 год. 17 лютого 2021 року.

17 лютого 2021 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з тим, що суддя-доповідач Онищенко Е.А. з 15 лютого 2021 року по 19 лютого 2021 року включно проходив підготовку для підтримання кваліфікації суддів судової палати з розгляду цивільних справ в Національній школі суддів України. Розгляд справи відкладено на 17 березня 2021 року.

17 березня 2021 року розгляд справи відкладено на 28 квітня 2021 року для виклику та допиту в судове засідання свідків.

За клопотанням представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 розгляд апеляційної скарги 28 квітня 2021 року ухвалено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Згідно ч.ч.2,4 ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

26 квітня 2021 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надала заяву про відкладення розгляду справи 28 квітня 2021 року у зв`язку з тим, що представник позивача не може з`явитися в судове засідання у зв`язку з захворюванням та необхідністю відвідати лікаря в цей день у м. Запоріжжі.

Розглянувши дану заяву апеляційний суд дійшов до висновку про її необґрунтованість та безпідставність, спрямовану на безпідставне затягування і перешкоджання розгляду справи, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 до клопотання про відкладення справи не надано жодного доказу, підтверджуючого факт того, що підтверджує хворобу представника та необхідність відвідання лікаря. Крім того, ОСОБА_2 не позбавлена права на отримання правової допомоги іншого адвоката та приймати участь в судовому засіданні особисто, враховуючи належне повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання, призначене на 28 квітня 2021 року на 11-20, про що в матеріалах справи містить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, колегією суддів враховується, що ухвалою Запорізького апеляційного суду задоволення клопотання ОСОБА_5 про участь в судовому засідання, яке призначене на 28.04.2021 року в режимі відеоконференції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах "Рябих проти Росії" (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цих підстав колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, повідомлених належним чином про дату, час і місце розгляду справи, неявка яких до суду визнана судом неповажною.

При цьому колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі "Калашников проти Росії" Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 247 та ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Згідно технічного паспорту ТОВ ЗМБТІ від 20.02.2012 р. ОСОБА_4 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

ОСОБА_4 помер червня 2013 року .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт прийняття спадщини позивачем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 підтверджено матеріалами справи, позивач прийняв спадщину на загальних підставах, передбачених законодавством, а тому є підстави для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Приписами статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

Відповідно до ч.6 ст. 130 ЦПК України 2004 року (в редакції що діяла на час ухвалення рішення) під час попереднього судового засідання суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову; вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі тощо.

Тлумачення статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Суду першої інстанції слід належним чином було вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, зокрема щодо наявності співвідповідачів, інших спадкоємців та чи будуть порушені їх права та обов`язки, чи вплине на їх права та інтереси, вирішення спірного питання.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач сама визнає факт того, що особа яка подала апеляційну скаргу дійсно на день смерті спадкодавця в спірному будинку була зареєстрована, однак при цьому оспорює факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю.

Судом першої інстанції, в порушення статей 33, 130 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) не вирішено питання щодо складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи.

В ході апеляційного розгляду справи допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України за дачу завідомо неправдивих показань.

З наданих показань свідків встановлено, що ОСОБА_1 є онукою померлого ОСОБА_4 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2008 року по теперішній час.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 проживала за адресою АДРЕСА_1 з 2008 року, тобто не менше 5 років, а тому відповідно до статті 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судом першої інстанції не було вирішено питання про склад осіб, які беруть участь у справі, в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вирішив питання про права та інтереси ОСОБА_1 , особи яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції, проте яка є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, доходить висновку про те, що у порушення вимог пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, а такі порушення процесуального права не можуть бути усунуті апеляційним судом, який не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження.

Враховуючи, що цивільний процесуальний закон не передбачає залучення осіб до участі у справі на стадії апеляційного провадження, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду та додаткове рішення скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення, про відмову задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що вказане рішення апеляційної інстанції не є перешкодою позивачеві звернутися до суду з аналогічними позовними вимогами до належних відповідачів.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року та додаткове рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 березня 2014 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 травня 2021 року.

Головуючий

Судді: