Справа №: 343/1789/20
Провадження №: 4-с/0343/5/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С.М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження - Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), стягувач - ОСОБА_2 , на постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 у справі ВП №54297042,

за участю: представника заявника - Вайтєкаускаса В.А.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. від 14.02.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яку направив на електронну адресу суду 05.04.2021 в уточненій редакції, та просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 у ВП №54297042, яка містить фальшиві, не обґрунтовані дані про заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 14.02.2018 за період з 21.09.2005 по 14.02.2018 в сумі 64939,5 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, виконана без зображення Державного Герба України, без зазначення найменування установи, реєстраційного індексу документа, повного імені посадової особи-підписанта, з нерозбірливим підписом посадової особи, без скріплення підпису посадової особи-підписанта відбитком гербової печатки із зображенням Великого Державного Герба України, внаслідок закінчення 30.10.2020 виконавчого провадження ВП № 54297042;

- визнати протиправними дії суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни, що проявилися у винесенні Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 54297042 від 14.02.2018, яка містить фальшиві, не обґрунтовані дані про заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 14.02.2018 за період з 21.09.2005 по 14.02.2018 в сумі 64939,5 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, виконана без зображення Державного Герба України, без зазначення найменування установи, реєстраційного індексу документа, повного імені посадової особи-підписанта, з нерозбірливим підписом посадової особи, без скріплення підпису посадової особи-підписанта відбитком гербової печатки із зображенням Великого Державного Герба України, не набула законної сили;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни, що проявилися у не доведенні до його відома як сторони виконавчого провадження оскарженої постанови шляхом її надсилання на його адресу реєстрації місця проживання;

- визнати протиправною бездіяльність правонаступника суб`єкта оскарження -Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в особі головного державного виконавця Долинський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дацьо Галини Іванівни, що проявилася у невинесенні 30.10.2020 постанови про скасування Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 54297042 від 14.02.2018Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області внаслідок закінчення 30.10.2020 виконавчого провадження ВП № 54297042;

- зобов`язати суб`єкт оскарження усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В обґрунтування скарги зазначає, що 16.09.2020 він одержав в приміщенні суб`єкта оскарження комплект процесуальних виконавчих документів з супровідним листом, в тому числі, зображення копії постанови від 14.02.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 54297042, якою вирішено встановити тимчасове обмеження його у зазначеному праві до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Долинський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) є правоприємником Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області щодо виконання відкритих раніше справ виконавчого провадження.

З даною постановою не згідний, вважає, що таким рішенням, діями суб`єкта оскарження під час виконання судового рішення порушено його права та свободи, а Постанова, що не має ознак законності ні по процедурі її винесення, ні по «вмісту», на його думку, є невмотивованою, необґрунтованою та незаконною, підлягає визнанню неправомірною та скасуванню з таких міркувань.

Для скасування даної постанови існують одночасно та взаємонезалежні одна від одної три вирішальних обставини, підтвердження принаймні однієї з яких має потягнути правовий висновок про протиправність постанови та дій з її винесення та протиправної бездіяльності правонаступника суб`єкта оскарження щодо невинесення скасовуючої постанови через закінчення 30.10.2020 виконавчого провадження:

1) документ повинен містити обов`язкові реквізити, що розміщуються в установленому порядку, а саме: найменування установи - автора документа, назву виду документа (крім листів), дату, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту, текст, підпис. Однак, аналіз тексту та вигляду «документа «Постанова» виявляє таке: зображення Державного Герба України - відсутнє; найменування установи - відсутнє; реєстраційний індекс документа - відсутній; зазначення повного імені посадової особи-підписанта - відсутнє; скріплення підпису посадової особи-підписанта відбитком гербової печатки із зображенням Великого Державного Герба України відсутнє. Отже, дана «Постанова» не є ні документом державної органу, ні документом з ознаками державного статусу.

Він, як сторона виконавчого провадження, отже повноправний користувач АСВП, не може скористатися своїм правом доступу до системи, оскільки суб`єкт оскарження не повідомив йому ідентифікатора доступу, відтак дана постанова взагалі не є документом, який повинен був бути наданий боржнику.

В цілому переконаний, що суб`єкт оскарження 14.02.2018 не мав правових основ виносити спірну постанову, яка є фальшивим, не справжнім, не чинним документом, явно злочинним розпорядженням чи наказом. Таким чином, суб`єкт оскарження в особі свого працівника вчинив умисні неправомірні дії з винесення незаконної, протиправної постанови, яку слід скасувати, водночас зобов`язавши останнього усунути порушення (поновити порушене право заявника);

2) постанова містить фальшиві, не обґрунтовані дані про його заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 14.02.2018, якого у справі виконавчого провадження немає, за період з 21.09.2005 по 14.02.2018 склав суму 64939,5 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, в жодний спосіб не обґрунтована, голослівне твердження навіть не містить посилання на докази. Розрахунок заборгованості станом на момент винесення Постанови з часу відкриття виконавчого провадження йому протягом піврічної судової тяганини так і не надано, отже, перевірити його неможливо.

Нічим не обґрунтована і «початкова заборгованість на момент відкриття виконавчого провадження 13.07.2017 в сумі 60879,40 грн та який «приріст» заборгованості станом на 14.02.2018, адже обоє батьків повинні утримувати дітей, а не лише той, з кого присуджено аліменти. Зазначаючи в заяві про примусове виконання заборгованість боржника, заінтересована особа не надала доказів, що на утримання дітей витрачено саме таку суму коштів.

Зі змісту Постанови вбачається, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем здійснено тільки 14.02.2018 та із всієї суми заборгованості, а не тієї, яка утворилася після відкриття виконавчого провадження 13.07.2017. Документального підтвердження того, що цей розрахунок йому був наданий суб`єктом оскарження до винесення Постанови від 14.02.2018, в справі виконавчого провадження немає.

Крім того, зазначена в постанові державного виконавця сума заборгованості в розмірі 64939,5 грн не є обґрунтованою і за минулий час після видачі виконавчого листа від 13.10.2005 та не підтверджена документально. Адже, з поданої ОСОБА_2 заяви від 04.04.2018 вбачається, що після пред`явлення виконавчого листа до виконання 13.07.2017 боржник за липень, жовтень та грудень 2017 року частково сплачував аліменти, однак дані сплати не враховані у відповідні місяці, а однією сумою пізніше, що свідчить про помилковість визначення заборгованості на момент винесення оскаржуваної Постанови;

3) 30 жовтня 2020 року головний державний виконавець правонаступника суб`єкта оскарження Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дацьо Г.І. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Вважає, що одночасно з такою процесуальною дією мали бути скасовані всі обмежувальні заходи в рамках справи виконавчого провадження. Тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону України (абзац другий пункту б розділу XVI Інструкції).За такої обставини Постанова підлягала скасуванню у зв`язку із закінченням виконавчого провадження ще 31.10.2020. Суб`єкт оскарження припустився протиправної бездіяльності, не припинивши тимчасові обмежувальні заходи після закінчення виконавчого провадження.

Крім цього, суб`єкт оскарження в особі своєї посадової особи припустився бездіяльності, що проявилися у недоведенні до його відома оскарженої постанови шляхом її надсилання на його адресу реєстрації місця постійного проживання. Він не знав про існування постанови, а рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення 20.02.2018, яке наявне у виконавчому провадженні, не свідчить про те, що він отримав саме її. Оскільки 14.02.2020 головний державний виконавець виніс декілька постанов, щодо направлення яких сторонам у матеріалах виконавчого провадження є супровідні листи, а реєстр відправки рекомендованих листів та розписка про отримання поштового відправлення одна, тому однозначно встановити, чи всі постанови були в одному листі, чи тільки деякі з них, чи взагалі виклик його у ДВС, неможливо.

Строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи з позовом з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби регулюється положеннями ч.1 ст. 449 ЦПК України про десятиденний строк звернення до суду з дня, коли він дізнався про порушення його прав. Копію зображення постанови вперше отримав лише 16.09.2020. Заява (скарга) подається в межах встановленого строку в перший робочий день після вихідного дня суботи 26.09.2020.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю від 06.10.2020 - Вайтєкаускас В.А. підтримав доводи уточненої скарги та просив її задовольнити з наведених у ній підстав. Наголосив, що одночасно було винесено чотири постанови про обмеження і по інших вже не тільки суд першої інстанції, але і апеляційний суд підтвердив їх неправомірність. Немає доказів, що було виведено на момент винесення спірної постанови розмір заборгованості, не враховано проплати і з їх врахуванням не перевірено чи є заборгованість, яка виникла більше як за шість місяців. Крім того, така заборгованість повинна рахуватися з моменту відкриття виконавчого провадження, а не за попередній період. Розрахунок заборгованості не надано боржнику, з її розміром до винесення постанови він не був ознайомлений, відповідно не мав можливості її заперечити чи підтвердити. Такий розрахунок взагалі відсутній по даний час у матеріалах виконавчого провадження. На постанові немає необхідних реквізитів, вона не направлена боржнику, а отримана ним тільки за його заявою. Немає жодних даних, що у листі, який згідно з розпискою він отримав 20.02.2018, така постанова була, тобто опису, що вкладене у середину, немає. Крім цього, обмеження повинно було бути скасоване разом із закінченням виконавчого провадження, як це передбачено п.6 р.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень. Просить також поновити його порушене право, що означає, що виконавець повинен направити повідомлення про скасування таких обмежень у відповідні органи.

Долинським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подано заперечення на скаргу (а.с.128-129), в яких його представник просить в задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що 13.07.2017 у відділ надійшла заява від ОСОБА_2 разом із оригіналом виконавчого листа № 2-1263/2005 від 13.10.2005, виданого Долинським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів із заборгованістю в сумі 60879,40 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження для виконання та до відома. Підтвердження про сплату аліментів у відділ не надходило, на виклики державного виконавця боржник не з`являвся. У зв`язку з тим, що виконавчий документ із заявою стягувача та заборгованістю в сумі 60879,40 грн надійшов у відділ 13.07.2017 станом на 14.02.2018 виконавчий документ перебував на виконанні вже протягом шести місяців. Відповідно 14.02.2018 державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, яку надіслано рекомендованою кореспонденцією. Про відправку даної кореспонденції свідчить реєстр відправки рекомендованої кореспонденції від 16.02.2018. Крім того, боржник 20.02.2018 з`явився у виконавчу службу та із заборгованістю був ознайомлений, відносно чого надав письмове пояснення.

ОСОБА_1 ухилявся від сплати аліментів, починаючи з 21.09.2005 по 29.01.2020. За весь період на утримання двох синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ним сплачено 5750 гривень. 28 травня 2019 року державним виконавцем було встановлено, що боржник працює, відповідно винесено та направлено в бухгалтерію ТОВ "Уніплит" постанову про звернення стягнення на його заробітну плату. Однак, 01.08.2019 у відділ надійшов супровідний лист із ТОВ "Уніплит" одночасно з копією наказу про звільнення за власним бажанням ОСОБА_1 .

Проте, завдяки вжитим заходам державного виконавця, отримано пояснення боржника та складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 ознайомлений із боргом та зобов`язувався погасити його. В результаті направлення адміністративного протоколу до суду було прийнято рішення про накладення на боржника стягнення у виді суспільно корисних робіт. Відповідно до розпорядження від 06.10.2020 було перераховано на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 3315,76 грн (кошти стягнуто в результаті накладення судом стягнення та відпрацювання боржником суспільно корисних робіт).

Станом на сьогоднішній день державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження па підставі п. 7 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (закінчення передбаченого строку для даного виду стягнення). Заборгованість за аліментами на час закінчення виконавчого провадження становить 177895,77 гривень.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем з дотриманням положень ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», тобто з дотриманням встановлених законом процедури та порядку, в тому числі і в частині вимог щодо її доведення (направлення) до відома сторін виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією, її зміст відповідає пункту 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, а саме: в ній присутні всі обов`язкові реквізити постанови, як окремого документу.

Представник Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дацьо Г.І. повторно в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена належним чином про час та місце його проведення, про що свідчать дані списків згруповань відправлень кур`єрською поштою, згідно з якими повідомлення вручено наручно під розписку представнику Долинського РВ ДВС (а.с. 134, 145).

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник - адвокат Кажук В.Б. в судове засідання не з`явилися, однак у матеріалах справи наявне клопотання від 25.11.2020 про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи та її представника, в якому вони просять відмовити заявнику у задоволенні скарги за безпідставністю та необґрунтованістю (а.с.30). Заперечення обґрунтовують таким:

- протягом 15-ти років (з 2005 по 2020 роки) ОСОБА_1 сплатив аліментів всього на суму 5750 грн і 3315 грн з нього було стягнуто в примусовому порядку. Як результат, на час винесення вище вказаної постанови сума заборгованості по аліментах становила 64660,61 грн, а станом на час закриття виконавчого провадження (30.10.2020) вже становить 177895,77 грн;

- за формою і змістом Постанова повністю відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» та Типовій інструкції з діловодства...;

- сам факт подання скарги є нічим іншим як спробою уникнення відповідальності за несплату аліментів та ознакою зловживання правом з боку скаржника;

- останова є додатковим засобом зобов`язання боржника ОСОБА_1 виконати рішення суду по сплаті аліментів в інтересах стягувачки ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення представника заявника, беручи до уваги заперечення заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, в яких наявні копії документів з виконавчого провадження №54297042, що стосуються даної скарги, суд дійшов до висновку, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на доступ до правосуддя.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку

Як визначено у ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено п.а ч.1 та ч.2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, в тому числі з копій матеріалів виконавчого провадження, долучених до матеріалів скарги, що за заявою від 13.07.2017 ОСОБА_2 (а.с.33) на примусовому виконанні у Долинському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження №54297042 з виконання виконавчого листа №2-1263/2005 від 13.10.2005, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину (а.с. 63), що підтверджується постановою головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. від 13.07.2017 (а.с. 15, 35), про що супровідним листом повідомлено сторін виконавчого провадження (а.с. 34, 36, 37). При цьому суд звертає увагу, що в матеріалах містяться дані про відправку, однак розписки сторін про отримання такої постанови відсутні.

05 лютого 2018 року державним виконавцем Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. винесено постанови про арешт майна боржника (рухоме та нерухоме майно), яку супровідними листами направлено відповідно сторонам та територіальному сервісному центру 2642 відповідно для відома та виконання (а.с. 39, 40, 41, 42).

ОСОБА_1 викликався до виконавчої служби для сплати боргу або ж надання підтверджуючих документів про сплату, на підтвердження чого в матеріалах виконавчого провадження наявні виклики державного виконавця від 05.02.2018 за №1594 та від 15.02.2018 за №2247 (а.с. 38, 43).

Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2-1263 від 13.10.2005, виданого Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, сума коштів, які підлягають стягненню, в тому числі сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.02.2018 становить 64660,90 гривень (а.с. 66-68).

14 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №54297042 державним виконавцем Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Г.І. винесено ряд постанов, а саме: постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних (а.с. 45), постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання (а.с. 47), постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобами (а.с. 4, 49), постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (а.с. 51), постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстріл патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с. 53), які супровідними листами направлено боржнику та стягувачу відповідно для виконання та до відома (а.с. 44, 46, 48, 50, 52).

Згідно зі списком №214 поштових відправлень листів рекомендованих 19.02.2018 ОСОБА_1 було направлено рекомендований лист (а.с.54), який відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення був отриманий ним 20.02.2018 (а.с.55). Суд звертає увагу на те, що 05.02.2018 та 15.02.2018 ОСОБА_1 направлялись виклики, 14.02.2018 - п`ять супровідних листів про направлення постанов з додатками, реєстр відправлень рекомендованих листів датований 19.02.2018, при цьому що з цих документів було у листі, який отримав боржник 20.02.2018, неможливо встановити, доказів з даного приводу сторонами не долучено.

20 лютого 2018 року ОСОБА_1 з`явився у ДВС та надав письмові пояснення щодо причин виникнення заборгованості (а.с. 56), однак розмір заборгованості у своїх поясненнях останній не зазначає, як і не вказує про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, відповідно відсутні підстави стверджувати, що він був ознайомлений з ними. Тим більше, цього ж дня, 20.02.2018, на нього було складено протокол №17 про адміністративне правопорушення (а.с.58), з чого слідує, що пояснення від давав у зв`язку зі складенням вищевказаного протоколу, а не у зв`язку з ознайомленням з оскаржуваною постановою чи розміром заборгованості, як про це зазначає у своїх запереченнях державний виконавець. Крім того, розмір заборгованості, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення - 64381,5 грн, а в оскаржуваній постанові - 64939,5 грн, тобто різний.

04 квітня 2018 року ОСОБА_2 у виконавчу службу надано розписки про те, в якому розмірі ОСОБА_1 сплачував аліменти на синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з 21.09.2005 по грудень 2017 року, серед яких зазначено, що в липні 2017 р. сплачено 600 грн, у жовтні 2017 р.- 600 грн, у грудні 2017 р. - 500 грн (а.с. 59), тобто вказані суми сплачені після відкриття виконавчого провадження та до винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови.

15 вересня 2020 року ОСОБА_2 надала реквізити розрахункових рахунків для перерахунку їй коштів в рахунок сплати аліментів (а.с.61).

30 жовтня 2010 року державним виконавцем Долинському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дацьо Г.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення, яка супровідним листом направлена сторонам виконавчого провадження. Також в постанові вказано про те, що заборгованість становить 177895,77 грн та постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження (а.с.64, 65).

Враховуючи обов`язки, які повинен виконувати державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження, він зобов`язаний дотримуватись Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

В частині 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». За частинами першою та другою цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з вищеописаних матеріалів виконавчого провадження №54297042, державним виконавцем з метою виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів вживалися заходи відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок стягнення аліментів. Відповідно до пунктів 1-4 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (частина дев`ята статті 71 в редакції Закону № 2234-VIII від 07.12.2017, який набрав законної сили 06.02.2018 та діяла на час винесення оскаржуваної постанови), за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, підставою для винесення державним виконавцем наведених вище постанов була наявність заборгованості зі сплати аліментів на момент винесення, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців.

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів»№ 2234-VIII від 07.12.2017, яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, у тому числі й до Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Згідно з пунктом 1 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинної на час винесення державним виконавцем постанови від 14 лютого 2018 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Підставами для винесення постанови, передбаченої пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», є саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Так, згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»у редакції чинній на час винесення державним виконавцем постанови про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14 лютого 2018 року, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 639/1140/18, провадження № 61-6208 св 19, зазначивши, що підставами для винесення постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 Закону, є саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі за № 635/11120/130ц, провадження №61-6944св19.

Таким чином, визначення розміру заборгованості, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є саме порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності боржника. Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк для застосування обмежень, передбачених частиною дев`ятою статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 24.12.2020 (справа № 361/5729/18, провадження № 61-4310св19).

Судом у даній справі з`ясовано, що 13.07.2017 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Долинським районним судом 13.10.2005. Відомостей про передачу вказаного виконавчого листа до виконання державному виконавцю раніше матеріали справи не містять. При цьому, зі змісту постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 у справі ВП №54297042 вбачається, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем здійснено тільки 14.02.2018 та розраховано його, починаючи з 21.09.2005, тобто до відкриття виконавчого провадження.

Документального підтвердження того, що ОСОБА_1 з цим розрахунком був ознайомлений до винесення державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 немає.

Про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець зобов`язаний повідомити боржника згідно п.1 ч.4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 4 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 із змінами та доповненнями.

А боржник у випадку незгоди з таким розрахунком вправі оскаржити його у судовому порядку (ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Крім того, зазначена в постанові державного виконавця сума заборгованості в розмірі 64939,5 грн не є обгрунтованою, і за минулий час після видачі виконавчого листа від 13.10.2005, і з моменту відкриття виконавчого провадження, оскільки заборгованість не підтверджена документально.

З поданої стягувачем ОСОБА_2 заяви від 04.04.2018 вбачається, що після пред`явлення виконавчого листа до виконання 13.07.2017 боржник ОСОБА_1 за липень, жовтень та грудень 2017 року частково сплачував аліменти, що, виходячи з розміру заборгованості, зазначеного в оскаржуваній постанові, не враховано державним виконавцем, та і самого помісячного розрахунку виконавцем не складено, що унеможливлює його перевірку. До заперечень у даній справі суб`єкт оскарження також не долучив розрахунку, який би підтверджував суму заборгованості, зазначену ним у постанові.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає недоведеним посилання державного виконавця про наявність у ОСОБА_1 вказаної суми заборгованості по сплаті аліментів та що така сума заборгованості була більшою, ніж за шість місяців з моменту відкриття виконавчого провадження.

Більше того, в матеріалах виконавчого провадження вперше про направлення довідки розрахунку боржнику згадується у виклику державного виконавця від 15.02.2018 (а.с.43), тобто вже після винесення оскаржуваної постанови, де «ручкою» здійснено допис про додаток: довідка розрахунок, однак сама довідка, як у виконавчому провадженні, так і в матеріалах справи відсутня.

Відтак суд приходить до висновку, що у державного виконавця станом на 14.02.2018 не було правової підстави для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Як уже вказувалось вище, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 477 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд розглядає скаргу в межах заявлених письмових вимог та доводів заявника.

1. Щодо вимоги визнати протиправною та скасувати постанову Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 у ВП №54297042, яка містить фальшиві, не обґрунтовані дані про заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 14.02.2018 за період з 21.09.2005 по 14.02.2018 в сумі 64939,5 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, виконана без зображення Державного Герба України, без зазначення найменування установи, реєстраційного індексу документа, повного імені посадової особи-підписанта, з нерозбірливим підписом посадової особи, без скріплення підпису посадової особи-підписанта відбитком гербової печатки із зображенням Великого Державного Герба України, внаслідок закінчення 30.10.2020 виконавчого провадження №54297042, то в цій частині слід визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 ВП №54297042з підстав, викладених вище, в тому числі оскільки державний виконавець не довела про наявність у ОСОБА_1 вказаної суми заборгованості по сплаті аліментів, відтак у неї не було правової підстави для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Проте, що стосується вимог заявника та підстав для скасування постанови та визнання дій виконавця неправомірними через виконання оскаржуваної постанови без зображення Державного Герба України, без зазначення найменування установи, реєстраційного індексу документа, повного імені посадової особи-підписанта, з нерозбірливим підписом посадової особи, без скріплення підпису посадової особи-підписанта відбитком гербової печатки із зображенням Великого Державного Герба України, то в цій й частині слід відмовити, виходячи з такого:

щодо змісту оскаржуваної постанови, яку, як стверджує заявник, постановлено без зазначення повного найменування та ідентифікаційного коду стягувача, резолютивної частини рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень, дати набрання рішенням законної сили, строку пред`явлення рішення до виконання, тобто без реквізитів виконавчого документа, суд керується положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка визначає вимоги, яким повинні відповідати постанови, винесені виконавцем.

Відповідно до пунктів 6 та 7 розділу I «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Проаналізувавши та дослідивши зміст наявної у матеріалах виконавчого провадження оскаржуваної постанови від 14.02.2018 безпосередньо в судовому засіданні в процесі вивчення та огляду вказаних матеріалів, суд дійшов висновку, що її зміст повністю відповідає вказаним вище вимогам до неї та містить всі обов`язкові реквізити, в тому числі і відбиток печатки.

Тобто, зміст оскаржуваної постанови відповідає пункту 7 розділу I «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, в ній присутні всі обов`язкові реквізити постанови, як окремого документу.

Слід зауважити, що не є в даному випадку підставою для скасування спірної постанови закінчення виконавчого провадження. За змістом ч. 1 ст. 40 Закону України «По виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відтак, як встановлено з постанови від 30.10.2020 про закінчення виконавчого провадження №54297042, постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження, тому підстав для скасування вказаного обмеження у державного виконавця на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не було.

2. Щодо вимоги визнати протиправними дії суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни, що проявилися у винесенні Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 54297042 від 14.02.2018, яка містить фальшиві, не обґрунтовані дані про заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 14.02.2018 за період з 21.09.2005 по 14.02.2018 в сумі 64939,5 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, виконана без зображення Державного Герба України, без зазначення найменування установи, реєстраційного індексу документа, повного імені посадової особи-підписанта, з нерозбірливим підписом посадової особи, без скріплення підпису посадової особи-підписанта відбитком гербової печатки із зображенням Великого Державного Герба України, не набула законної сили, то в цій частині слід задовольнити частково та визнати неправомірними дії головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Дацьо Г.І. щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 у справі ВП №54297042, враховуючи, що виконавець не довела про наявність у ОСОБА_1 вказаної суми заборгованості по сплаті аліментів, не провела відповідного розрахунку, не довела його до відома боржника, не перевірила наявність сплачених сум, а відтак і не врахувала їх та безпідставно визначила наявність заборгованості, більше як за шість місяців, розраховуючи її не з моменту відкриття виконавчого провадження, а з моменту видачі виконавчого листа. Виходячи з викладеного у неї не було достатніх та обгрунтованих правих підстав для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами станом на 14.02.2018. Щодо винесення постанови без зазначених реквізитів, суд з даного приводу висловився, даючи оцінку вимозі першій, тому в цій частині зазначені підстави заявника не підлягають задоволенню.

3. Щодо вимоги визнати протиправною бездіяльність суб`єкта оскарження в особі головного державного виконавця Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни, що проявилися у недоведенні до відома боржника як сторони виконавчого провадження оскарженої постанови шляхом її надсилання на його адресу реєстрації місця проживання, то в цій частині слід відмовити повністю, оскільки фактично матеріали справи містять докази, що державним виконавцем вживалися передбачені законом заходи щодо доведення до відома сторін виконавчого провадження прийнятих рішень, зокрема в матеріалах виконавчого провадження містяться дані, що оскаржувана постанова від 14.02.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 у справі ВП №54297042 була направлена супровідним листом від 14.02.2018 боржнику, також наявний список відправлень листів рекомендованих.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як зазначалося вище, в матеріалах виконавчого провадження є супровідні, реєстр відправки рекомендованих листів сторонам виконавчого провадження, тому стверджувати, що держаний виконавець не надсилав оскаржувану постанову боржнику рекомендованим листом, тобто допустив бездіяльність не довівши її до відома останнього, немає підстав.

Проте, враховуючи, що поштове вкладення згідно з списком №214 відправлене ОСОБА_1 19.02.2018 без опису, стверджувати однозначно що саме отримав боржник (постанови чи виклики, про які описано вище), не можна.

Оскільки 14.02.2020 головний державний виконавець виніс декілька постанов, щодо направлення яких сторонам у матеріалах виконавчого провадження є супровідні листи, а реєстр відправки рекомендованих листів та розписка про отримання поштового відправлення одна, однозначно встановити, чи всі постанови були в одному листі, чи тільки деякі з них, чи взагалі виклик, не представляється можливим, тому суд з метою захисту прав заявника, як сторони, яка є більш слабшою ланкою в порівнянні з держаним виконавцем, строк на звернення до суду суд обчислює з того моменту, з якого він надав достовірні дані про вручення йому на його заяву копії оскаржуваної постанови. При цьому, суд приймає до уваги долучену представником заявника роздруківку з електронної пошти про відправку скарги о 23.53 год 28.09.2020 (а.с.32).

4. Щодо вимоги визнати протиправною бездіяльність правонаступника суб`єкта оскарження Долинський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в особі головного державного виконавця Долинський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дацьо Галини Іванівни, що проявилася у невинесенні 30.10.2020 постанови про скасування Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 54297042 від 14.02.2018 Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області внаслідок закінчення 30.10.2020 виконавчого провадження ВП № 54297042, то в цій частині скарги слід відмовити, виходячи з такого:

як уже зазначалося вище, за змістом ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, в тому числі чинній на час закінчення виконавчого провадження), у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З матеріалів справи встановлено, що 30 жовтня 2010 року державним виконавцем Долинському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дацьо Г.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення.

Зі змісту постанови від 30.10.2020 про закінчення виконавчого провадження №54297042 вбачається, що постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції, в тому числі чинній на час закінчення виконавчого провадження), виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, в тому числі чинній на час закінчення виконавчого провадження)).

Оскільки на момент закінчення виконавчого провадження постанова про стягнення виконавчого збору виділена в окреме провадження, тому у державного виконавця на момент закінчення виконавчого провадження не було підстав для скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що оскаржувані дії державного виконавця (визнання протиправною його бездіяльність) в частині невинесення 30.10.2020 постанови про скасування Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 54297042 від 14.02.2018 Долинського РВ ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області внаслідок закінчення 30.10.2020 виконавчого провадження ВП № 54297042 при наявності невиконаної постанови про стягнення виконавчого збору, виділеної в окреме провадження, вчинені відповідно до закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, в межах повноважень державного виконавця органу державної виконавчої служби.

Крім цього, слід звернути увагу, що в своєму обґрунтуванні скарги в цій частині, заявник у скарзі та його представник у судовому засіданні посилалися на абз. 3 п. 6 р. XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, відповідно до якого тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону.

За змістом ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» мова йде про скасування тимчасових заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, в той час як в абз. 3 п. 6 р. XVI вказаної Інструкції зазначено про припинення таких заходів.

Однак, якщо «припинення заходів» фактично пов`язане з настанням певної події, то «скасування заходів» вимагає наявності певних підстав для цього та відповідних дій виконавця.

За положеннями зазначеної інструкції, державний виконавець скасовує тимчасові заходи у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. При цьому у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону, такі заходи припиняються і винесення окремої постанови про їх скасування від виконавця не вимагається. Як вже вказано вище, про скасування таких заходів виконавець виносить постанову у випадку, передбаченому ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, враховуючи відсутність підстав для винесення оскаржуваної постанови в момент її постановлення та скасування її саме з цих підстав, таким чином відновлення прав заявника в цій частині, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги останнього про скасування цієї ж постанови та визнання протиправною бездіяльності виконаця з даного приводу з підстав закінчення виконавчого провадження у зв`язку з закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення при наявності заборгованості зі стягнення відповідних платежів, оцінка правомірності якому у даній скарзі не дається.

5. Щодо зобов`язання суб`єкта оскарження усунути порушення (поновити порушене право заявника), яке на час уточнення вимог не конкретизоване заявником чи його представником, то суд приходить до висновку, що фактично прийнятим рішенням за результатами розгляду скарги, суд їх усунув.

При цьому, зауважує, що згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як визначено у листі Міністерства юстиції України «Щодо виконання рішень про стягнення аліментів» від 9 лютого 2018 р. № 69/20.5.1/ін-18, постанови, передбачені частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження (загальна постанова без затвердження), підписуються державним виконавцем та скріплюються печаткою органу державної виконавчої служби.

Щодо порядку виконання постанов державного виконавця, передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», слід звернути увагу, що відповідно до цієї норми Закону України «Про виконавче провадження» такі постанови підлягають направленню сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Направлення зазначених постанов до виконання відповідними органами здійснюється після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 України «Про виконавче провадження», для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 30.01.2018 № 64/261/5 затверджено Порядок взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 за № 140/31592, розділами VII, VIII якого визначено порядок виконання постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю.

Відповідно до зазначеного наказу запроваджується електронний документообіг, що здійснюється за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. До запровадження інформаційної взаємодії, передбаченої цими наказами, обмін документами між державними виконавцями та Державною прикордонною службою України, Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України, Національною поліцією України здійснюється в паперовому вигляді засобами поштового зв`язку.

У разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України здійснюється на підставі постанови державного виконавця в порядку, встановленому пунктом 5 розділу IV Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції Україні, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 № 256/5/65. Тимчасові обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та користуванні зброєю припиняються на підставі відповідної постанови державного виконавця в порядку, визначеному розділами VII, VIII Порядку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 30.01.2018 № 64/261/5.

Як визначено в р. VII вказаного Наказу від 30.01.2018 № 64/261/5, вмотивована постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилається до ЄІС в електронному вигляді з використанням ЕЦП державного виконавця, який виніс відповідну постанову, через АСВП.

Тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами припиняється на підставі постанови державного виконавця у разі: погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5, 7, 9, 10 частини першої статті 39 Закону.

Постанова державного виконавця надсилається до ЄІС в електронному вигляді з використанням ЕЦП державного виконавця, який виніс відповідну постанову, через АСВП.

Тобто, закінчивши виконавче провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець направляє вказану постанову до ЄІС в електронному вигляді з використанням ЕЦП державного виконавця, який виніс відповідну постанову, через АСВП.

Вказане ще раз підтверджує відсутність підстав у даному випадку для винесення окремої постанови про скасування тимчасових заходів (щодо вимоги четвертої у скарзі).

Крім цього, відповідно до ст. 453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Тому з метою забезпечення відновлення порушеного права ОСОБА_1 та здійснення котролю за виконанням рішення суду, суд вважає за необхідне нагадати суб`єкту оскарження про його обов`язок, передбачений ст. 453 ЦПК України, що забезпечить поновлення порушеного права заявника.

Таким чином, проаналізувавши фактичні обставини справи у взаємозв`язку з нормами закону, що їх регулюють, суд приходить до переконання, що скаргу слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 4, 13, 81, 447, 449 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 11, 13, 18, 28, 39, 40, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (в тому числі в редакції Закону,що діяла на час виникнення відповідних правовідносин), р. I «Загальні положення» та р. XVI "Особливості виконання рішень про стягнення аліментів" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, р. VII Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 30.01.2018 № 64/261/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 за № 140/31592, та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 450, 451, 453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження - Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), стягувач - ОСОБА_2 , на постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 у справі ВП №54297042 задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 ВП №54297042.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Дацьо Галини Іванівни щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 у виконавчому провадженні №54297042.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Після набрання ухвалою суду законної сили направити її для виконання у Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), який відповідно до ст. 453 ЦПК України не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання повинен повідомити суд та заявника про виконання ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали буде складено до 28 квітня 2021 року.

Суддя С.М. Монташевич

Повний текст ухвали суду складено 28 квітня 2021 року.