Справа № 635/6793/20
Провадження № 2/635/1614/2021
19 квітня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Даниленко Т.П.,
за участі секретаря судового засідання Саніної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою, в якій просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю.
Як зазначає позивач, період з 09.10.2010 по 30.08.2013 ОСОБА_1 та відповідач за позовом, ОСОБА_3 , перебували у шлюбі. Від спільного, подружнього життя мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично сімейно-шлюбні відносини припинено у травні 2011 року, з двомісячного віку народження дитині, за ініціативи відповідача. Відповідач пішов від неї та дитини. Весь час ОСОБА_3 не цікавиться дитиною, її зростанням, навчанням, потребами та інтересами, не цікавиться матеріальним забезпеченням доньки, не сплачує аліменти. Взагалі між ним та дитиною відсутнє спілкування. Дитина займається спортом, відвідує тренування, змагання але відповідача також ця життєва позиція доньки не цікавить. Він жодного разу не відвідував змагання, не надав кошти для забезпечення доньку необхідним одягом, інвентарем для тренування. З 23.05.2019 позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 . Дитина перебуває на її з чоловіком спільному утриманні, має облаштовану кімнату для навчання та відпочинку. Між чоловіком позивача та її донькою складаються доброзичливі та дружні стосунки. На даний час позивач має другу неповнолітню дитину, знаходиться у відпустці по догляду за новонародженою дитиною, має ще більше часу, щоб проводити зі старшою дитиною. Їй у всьому допомагає чоловік, ОСОБА_9 , та її родина. Таким чином, проживання дитини разом з позивачем відповідає її інтересам. Позивач має можливість забезпечити їй належні умови для проживання, повною мірою займаюсь її вихованням та розвитком. Оскільки досягти домовленості з відповідачем поза судовим порядком неможливо, то що він не вважає для себе за необхідне витрачати час на спілкування з позивачем та донькою, змушена звертаюсь з цим позовом до суду.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.11.2020 провадження у справі відкрито, розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.03.2021 підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справи за її відсутності та, у разі не явки відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судові засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Судова кореспонденція, що направлялась на адресу ОСОБА_3 , зазначену у позовній заяві неодноразово поверталась, у зв`язку з чим відповідач повідомлявся про час та місце проведення судового засідання шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду.
Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, та про підтримання позовних вимог. Третьою особою подано висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю ОСОБА_1 .
У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи, що судове засідання неодноразово відкладалось, відповідач не виявив наміру скористатись своїми процесуальними правами, в судові засідання не з`являвся, відзив на позовну заяву не надав, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, беручи до уваги, що судом вичерпано всі можливі способи щодо повідомлення особи про час та місце розгляду справи, а також те, що судом явка відповідача обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути позовну заяву за його відсутності.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2010 по 30.08.2013.
Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2013 шлюб між сторонами розірвано.

Встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина залишилась проживати з матір`ю.

Батько дитини до суду відзив не направив, не надав доказів, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю буде суперечити інтересам дитини, однак висловив свою думку з цього приводу, яка зафіксована у висновку щодо доцільності визначення місця проживання дитини наданого Департаментом служби у справах дітей де батько дитини ОСОБА_3 не заперечує проти визначення місця проживання дочки ОСОБА_2 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

З огляду на матеріали справи вбачається, дитина постійно проживає разом з матір`ю, мати має родину, дохід, який забезпечує її чоловік ОСОБА_9 , за місцем проживання дитині створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку, навчання, тощо, що підтверджується відповідними характеристиками, довідкою про місце реєстрації дитини та позивача, довідкою з місця навчання дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).

Відповідно до Висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 179 від 10.03.2021, як представника органу опіки та піклування, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері - ОСОБА_1 . Цим же висновком підтверджено місце проживання дитини за місцем проживання матері.

Згідно ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Частиною 5 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

З огляду на наведене, враховуючи, беручи до уваги встановлення судом, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідає інтересам дитини, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 280-283, ЦПК України, 157, 160, 161 СК України, Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840,80 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості, що не проголошуються:

позивач: ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ,

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , місце реєстрації: м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повний текст рішення виготовлено 28.04.2021.

Суддя Т.П.Даниленко