22-ц/804/1193/21
263/3328/19

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/3328/19

Номер провадження 22-ц/804/1193/21

28 квітня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Пономарьової О.М., Мальцевої Є.Є.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1

відповідачка ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Шевченко О.А.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є дідом позивачки та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки домобудівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Батько позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до смерті спадкодавця ОСОБА_4 , а тому позивачка є спадкоємцем ОСОБА_4 за правом представлення. З огляду на те, що після смерті батька позивачка проживала з матір`ю, а з родичами батька відносини не підтримувала, про смерть діда ОСОБА_4 вона дізналась від родичів тільки у січні 2019 року. Крім того ОСОБА_1 зазначала, що на момент смерті діда їй виповнилось 16 років, тобто вона була неповнолітньою, а отже мала неповну цивільну дієздатність. Позивачка вважає, що її необізнаність про смерть спадкодавця та відкриття спадщини, а також її неповнолітній вік на час смерті діда є поважними причинами пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У зв`язку з викладеним, позивачка просила суд визначити їй додатковий строк терміном один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд виходив з того, що встановлений законом строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачкою з причин, які не можуть бути визнані поважними, у розумінні ст. 1272 ЦК України, і не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали їй у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що необізнаність позивачки про смерть спадкодавця та відкриття спадщини, а також її неповнолітній вік на час смерті діда є поважними причинами пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка вважає, що вона не може бути позбавлена можливості реалізувати передбачене законом право на спадкування за правом представлення після смерті свого діда ОСОБА_4 через надмірний формалізм суду та неправильні оціночні висновки суду щодо відсутності поважних причин пропуску нею строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Доводи і заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на відповідність оскарженого судового рішення вимогам законності та обґрунтованості, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачки адвокат Сокольвяк О.С. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Від представника позивачки - адвоката Д`яконової К.І. до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 та після його смерті відкрилась спадщина у виді ? частки квартири за АДРЕСА_2 (а.с.13, 19).

Позивачка є онукою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим Відділом РАЦС Жовтневого райвиконкому міста Жданова 29 вересня 1983 року (а.с.11)

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області 18 червня 1998 року (а.с 12), батько позивачки ОСОБА_5 , який є сином спадкодавця ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 спадщину у виді 63 штук простих іменних акцій Відкритого акціонерного товариства «АЗОВ» прийняла дружина ОСОБА_6 , яка на час смерті чоловіка постійно мешкала з ним за адресою: АДРЕСА_1 . 25 березня 2005 року ОСОБА_6 в Першій маріупольській державній нотаріальній конторі було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 березня 2005 року на зазначене майно (а.с.43).

Відповідачка ОСОБА_2 , яка є донькою спадкодавця ОСОБА_4 , 26 березня 2005 року подала до Першої маріупольської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті батька (а.с.147).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.

Частина перша статті 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частинами першою, третьою статті 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини.

Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року, а у разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Аналогічні висновки викладені Верховним судом в постанові від 18 січня 2018 року у справі № 556/1354/15-ц (провадження № 61-1852 св 17), від 19 вересня 2018 року у справі № 650/1329/16-ц (провадження № 61-21285св18).

Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною першою ст. 550 ЦК Української РСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Установивши, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і була фактично прийнята його спадкоємцями до введення в дію ЦК України 2004 року, суд першої інстанції без урахування положень частин четвертої, п`ятої Прикінцевих та перехідних положень, безпідставно застосував до цих правовідносин норми статей ЦК України 2004 року, які застосуванню не підлягали, і не застосував норми ЦК Української РСР 1963 року, які підлягали застосуванню.

Оскільки нормами Цивільного кодексу 1963 року не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно п.4 ч. 1, ч.2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Узагальнюючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення норм матеріального права, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 28 квітня 2021 року.

Суддя: