Провадження № 2/679/183/2021
Справа № 679/97/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Мельниченко Т.М.,

номер справи 679/97/21,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за участю представників сторін:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Чернова В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , який в подальшому уточнила, про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 20 липня 2019 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач уникає спілкування та не проживає з нею та сином після його народження. Дитина проживає разом із нею та знаходяться на її утриманні. Проте, самостійно вона немає можливості надати для їхнього сина належне утримання, яке буде достатнє для його віку.

Позивач у позові зазначає, що відповідач працює газоелектрозварювальником у Республіці Польща, де отримує заробітну плату у розмірі 1500 євро, аліменти на інших осіб не сплачує, здоровий, а тому, просить суд стягувати з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 3000 гривень, оскільки вона перебуває в декретній відпустці і на підставі ст. 84 Сімейного кодексу України має право на стягнення таких.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати пов`язані з наданням правничої професійної допомоги.

15 лютого та 12 квітня 2021 року стороною відповідача надіслано відзиви на позовну заяву в яких останні зазначили, що позов ОСОБА_1 визнають частково, зокрема відповідач погоджується сплачувати аліменти на користь позивача на дитину в розмірі 1000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років також в розмірі 1000 гривень. Свою позицію останні мотивують тим, що відповідач має незадовільний матеріальний стан.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 березня 2021 року прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог та надання відповідачу додаткового строку на подання відзиву на позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами.

Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги, зазначені у позові з уточненнями підтримали повністю, просили такий задовольнити з підстав зазначених у ньому. Поряд з цим, представник позивача зробив у судовому засіданні заяву про те, що позивачем можливо будуть подані додатково докази про розмір витрат, які остання понесла у зв`язку з розглядом справи, а саме судові витрати на правничу професійну допомогу участь представника позивача у даному судовому засіданні.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання в таке не з`явився. Представник останнього в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що обґрунтування такої своєї позиції зазначено у відзивах на позовну заяву. Додатково представник вказав, що на даний час відповідач дійсно працює в Республіці Польща, але його дохід є значно менший ніж 1500 євро, як зазначає позивач у позовній заяві. Зокрема згідно договору про співпрацю відповідач має заробітну плату в розмірі 1171,20 злотих на місяць, що приблизно становить 7000 гривень. Тому він не має можливості сплачувати аліменти на дитину в розмірі 3000 гривень та аліменти на дружину в розмірі 3000 гривень щомісячно, а має можливість сплачувати щомісяця аліменти на утримання дитини та дружини в розмірі по 1000 гривень на кожного. Просив також представник відповідача при визначенні розміру аліментів врахувати те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується даними військового квитка, зокрема в ньому зазначено, що ОСОБА_2 не придатний до військової служби та знятий з військового обліку.

Окрім того, представник відповідача заперечував щодо задоволення вимог позивача про стягнення на її користь судових витрат у виді професійної правничої допомоги у заявленому нею розмірі, оскільки вважає такі завищеними та такими, що не відповідають обсягу та якості наданої правничої допомоги.

Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши та оцінивши докази, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов слід задовольнити частково зважаючи на таке.

Судом установлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2019 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 20 липня 2019 року Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №97 (арк. спр. 11).

Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 16 квітня 2020 року Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (арк. спр. 10).

Згідно даних довідки виконавчого комітету Нетішинської міської ради за №101 від 18 січня 2021 року, малолітній ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 (арк. спр. 9).

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується даними повідомлення №41/ЕП виконавчого комітету Нетішинської міської ради (арк. спр. 15).

Позивач, вказуючи на наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на дитину та на її утримання до досягнення дитиної трьох років, звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку утримувати дитину до повноліття та дружину до досягнення дитиною трьох років, регулюються главами 9 та 15 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин факту ухилення батька від належного виконання свого зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що порушене право позивача, з яким проживає дитина, підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову.

При цьому суд частково враховує аргументи позивача, наведені нею на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі неспростовані відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Оскільки позивач просить суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, то суд знаходить такий спосіб стягнення аліментів прийнятним, так як саме позивач наділений правом визначати спосіб стягнення аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» становить, зокрема з 01 липня - 2013 гривень, з 01 грудня - 2100 гривень, розмір заробітної плати відповідача, ненадання останнім належних доказів неналежного стану здоров`я, перебування на його утриманні інших осіб, чи інших обставин, які б мали значення при визначенні розміру аліментів, а тому приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно аліменти на сина у розмірі 1500 гривень. Суд бере до уваги те, що відповідач добровільно в лютому та березні 2021 року сплатив на користь позивача аліменти на дитину в розмірі по 1000 гривень, про що не заперечувала позивач в судовому засіданні, проте, суд вважає такий розмір аліментів недостатнім, зважаючи на те, що в силу свого віку дитина природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення.

На переконання суду, неналежним доказом того, що відповідач має незадовільний стан здоров`я є дані військового квитка в якому зазначено, що ОСОБА_2 не придатний до військової служби та знятий з військового обліку, оскільки непридатність до військової служби та зняття з військового обліку не однозначно свідчить про незадовільний стан здоров`я в тій мірі, що відповідач позбавлений можливості повноцінно працювати. В зв`язку з чим не погоджується з аргументами представника відповідача з даного приводу.

Поряд з цим, позивач не надала до суду інформації щодо своїх доходів, а лише вказує на розмір доходу відповідача та на обов`язок останнього утримувати дитину. Водночас, належне утримання дитини являється обов`язком не тільки батька, але й матері.

При цьому, суд погоджується з аргументами представника відповідача з приводу того, що належними та допустимими доказами позивач не довела того, що відповідач отримує заробітну плату в розмірі 1500 євро, а також те, що показання свідка ОСОБА_5 про ті обставини, що відповідач приблизно заробляє 3000 злотих на місяць є недопустимим доказом на підтвердження означених обставин. Такі обставини, на думку суду, мають підтверджуватись іншим способом доказування, зокрема надання письмових документів, які містять достовірні та точні дані про розмір заробітної плати відповідача.

За вказаних обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову в цій частині частково.

При вирішенні даного спору в цій частині суд застосовує вимоги норм права, які містяться в ст. ст. 150, 180, 181, 182 СК України та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому нею позові.

Окрім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи позов в цій частині суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Як зазначалось вище відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дружини, про що його представник зазначив у відзиві на позовну заяву та ствердив у судовому засіданні.

За вказаних обставин, на переконання суду, позивач має право на утримання від відповідача - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

При визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд зважає на те, що позивачем не доведено, а судом не встановленого того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивача в заявленому нею розмірі 3000 гривень, а тому вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача на утримання останньої аліменти в сумі 1000 гривень, виходячи з розміру його щомісячної заробітної та згоди відповідача саме в такій сумі сплачувати аліменти на утримання позивача до досягненню їх спільною дитиною трьох років.

За встановлених обставин, надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про часткову доведеність позивачем позовних вимог щодо стягнення аліментів на її утримання.

При вирішенні даного спору в цій частині суд застосовує вимоги норм права, які містяться в ст. ст. 80, 84 СК України та на які вірно посилається позивач в поданому нею позові.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позовна вимога позивача про стягнення аліментів на дитину задоволена частково, а тому суд приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 454 грн.(908 грн. х 50%).

Також позовна вимога позивача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задоволена частково, а тому суд приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 302,64 грн.(908 грн. х 33,33%).

Окрім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом установлено, що 19 січня 2021 року ОСОБА_1 уклала з адвокатом ОСОБА_3 договір про надання послуг в сфері права.

Предметом зазначеного вище договору є правова допомога, а також здійснення представницьких повноважень клієнта.

Відповідно до даних прибуткового касового ордеру №8/21 від 26 лютого 2021 року, які містять дані про отримання адвокатом Бойком В.Ф. від ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 4150 грн. 00 коп., позивач виконала своє зобов`язання за договором та сплатила суму гонорару в обумовленому розмірі в договорі від 19 січня 2021 року.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у договорі розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Надання адвокатом Бойком В.Ф. позивачу адвокатських послуг у суді при розгляді справи підтверджується: договором про надання послуг у сфері права від 19 січня 2021 року, актом прийомки виконаних робіт від 25 лютого 2021 року та прибутковим касовим ордером №8/21 від 26 лютого 2021.

Згідно даних акту прийомки виконаних робіт від 25 лютого 2021 року адвокатом на користь клієнта здійснено послуги: ознайомлення з обставинами справи та консультація, підготовка позовної заяви, ознайомленн з відзивом, підготовка заяви про збільшення позовних вимог.

У зазначеному договорі зазначається ціна договору (розмір гонорару згідно погодинної ставки), яка встановлена у фіксованій сумі 700 грн. за годину.

В акті прийомки виконаних робіт від 25 лютого 2021 року зазначено назви послуг наданих адвокатом, вартість окремої послуги та загальна їх вартість в сумі 4150 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову на обидві сторони покладається судові витрати пов`язані з розглядом справи пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину та дружину задоволені частково, а тому суд приймаючи до уваги вимоги ч. 2 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язаних з правничою допомогою в розмірі 1729 грн. 31 коп. (4150 грн. х 41,67%).

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих представником позивача доказів, суд враховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно не перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, а навпаки є меншою.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих представником позивача доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи).

Зважаючи на зазначене, суд не погоджується з аргументами представника відповідача з приводу того, що заявлені позивачем судові витрати, які пов`язані з наданням правничої допомоги є завищеними.

Також, як зазначалось вище, згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В судовому засіданні представник позивача зробив заяву про те, що позивачем можливо будуть подані додатково докази про розмір витрат, які остання понесла у зв`язку з розглядом справи, а саме судові витрати на правничу професійну допомогу участь представника позивача у даному судовому засіданні.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на зазначене суд вважає за доцільне призначити таке засідання для вирішення питань про судові витрати у даній справі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого на АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 січня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого на АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, починаючи з 19 січня 2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в суму 1729 (одна тисяча сімсот двадцять дев`ять) гривень 31 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 756 (сімсот п`ятдесят шість) гривень 64 копійки судового збору.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати у даній справі на 08 год. 00 хв. 06 травня 2021 року в залі судових засідань (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, просп. Незалежності, 12).

ОСОБА_1 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати суду докази щодо розміру понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 27 квітня 2021 року.

Суддя О.М. Гавриленко