Справа № 702/8/21
Провадження № 2/702/83/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

28.04.2021 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Махомети І.С.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області Бабій І.Г.

відповідач ОСОБА_3 - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що 31.05.2008 позивач одружилась із відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_2 від їхнього шлюбу народилась дочка ОСОБА_4 19.02.2013 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Дитина після народження постійно проживає з матір`ю. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків від народження дочки, не цікавиться умовами проживання, здоров`ям та вихованням своєї дочки, матеріально не утримує, не приділяє ніякої уваги її розвитку, не виявляє бажання спілкуватись із нею та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 14.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.03.2021 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на її правонасиупника.

Ухвалою суду від 26.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

28.04.2021 ухвалою постановленою без виходу до нарадчої кімнати вирішено проводити заочний розгляд справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просить його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав повністю, просить його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Під час судових дебатів у справі зробив заяву про намір подати до суду докази розміру понесених позивачем судових витрат у зв`язку із розглядом справи.

В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області Бабій І.Г. не заперувала проти задоволення позову та вважає за необхідне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4 , оскільки позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дитини.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (за зареєстрованим місцем проживання). Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, правом на надання відзиву не скористався.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що є чоловіком рідної сестри позивачки ОСОБА_1 . Приблизно з 2010 року він спільно з позивачкою та її сестрою винаймали житло в м. Києві та проживали разом, з 2015 року придбали власне житло, яке знаходиться поруч з житлом позивачки. Весь цей час перебували у родинних та дружніх стосунках з позивачкою та постійно спілкувалися між собою. Відповідач з 2010 року жодного разу до їх найманого житла не з`являвся, не цікавився умовами проживання дитини та її життям, після переїзду до власного житла, вони з позивачкою та її донькою продовжують спілкування, разом відмічають святкові події. Йому відомо, що з 2010 року і до сьогодні відповідач жодного разу не спілкувався з дитиною ні безпосередньо, ні в телефонному режимі. На День народження, 8-Березня , Новий рік, свято Першого дзвоника відповідач дитину не вітав. Він заводив дитину на свято Першого дзвоника, зустрічав її зі школи. Наразі дитина за батька не згадує.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що є матір`ю позивачки. У 2008 році сторони одружилися та переїхали проживати у м. Київ. Коли позивачка завагітніла та підійшов строк народжувати дитину, вона приїхала до м. Монастирище народжувати дитину. Відповідач в той час перебував у місті Києві та коли ОСОБА_1 народжувала дитину та перебувала у лікарні відповідач приїздив лише один раз відвідувати дружину у роддомі в пізню пору доби. Вона разом із чоловіком забирали ОСОБА_1 її дитиною із роддому. Відповідач при цьому присутній не був. Потім у 2009 році позивачка та відповідач виїхали до м. Київ для спільного проживання, проте у грудні 2009 року позивачка разом із дитиною повернулася з м. Київ до м. Монастирище та до досягнення дитиною трирічного віку проживала разом з нею у її домоволодінні. Відповідач жодного разу не з`являвся, участі у вихованні дитини чи її утриманні не приймав. Після декретної відпустки позивачка разом із донькою поїхала до м. Києва та там проживають до теперішнього часу. Вона з дитиною часто спілкується, оскільки остання приїжджає на період шкільних канікул та на всі свята до неї. Від онучки ОСОБА_4 вона неодноразово чула, що батько до неї не приходить та не телефонує.

Суд перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, заслухавши показання свідків, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 30.09.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області (а.с. 8).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 02.02.2013, що підтверджується рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02.02.2013 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.07.2014, що підтверджується виконавчим листом, виданим 25.07.2014 (а.с. 10).

Позивач зверталась до відповідача із проханням оплати додаткові витрати на утримання дитини, що підтверджується листами від 11.07.2014, 22.08.2014, 03.10.2014, 18.11.2014, 27.03.2015 (а.с.13 -14, 16 - 17, 19 - 21, 22 - 25, 26 - 27).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданого начальником Монастирищенського РВ ДВС, ОСОБА_3 станом на 01.08.2020 має заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 61 129,97 (а. с. 30).

Згідно з ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 добровільно участі в утриманні дитини не приймає, у зв`язку з чим позивачка зверталась до суду про стягнення аліментів на дитину та зверталась до відповідача із листами про оплату додаткових витрат на утримання дитини та відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки.

Згідно з ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п.15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до відповіді № 46, виданої 02.09.2014 завідувачем дошкільного навчального закладу № 59, за час перебування ОСОБА_4 , 2008 року народження, в дитячому садку, зі слів вихователя ОСОБА_8 , ОСОБА_3 не бачили, батьківські збори та інші заходи в садку він не відвідував (а.с.18).

Згідно з довідкою про склад сім`ї № 1166 від 05.08.2020 до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_1 - заявник, ОСОБА_6 - мати, ОСОБА_9 - батько, ОСОБА_4 - дочка (а.с.28).

Судом встановлено, що відповідач не відвідував дошкільний заклад, де виховується його донька, не піклувався про її навчання, виховання, фізичний та духовний розвиток, про що свідчать листи закладу дошкільного навчання та про що вказували в своїх показаннях свідки.

Відповідні до відповіді № 930, наданої 11.03.2014 Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягувався до кримінальної відповідальності в 2010 році за ч. 1 ст. 309 КК України, в 2012 році за ч.1,2,3 ст. 185 КК України та за ч. 1 ст. 263 КК України. З 03.03.2012 по 17.12.2013 відбував покарання в установах державної кримінально виконавчої служби України (а.с.11).

Згідно з висновком органу опіки та піклування райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав № 77/01-01-26 від 18.03.2014 Монастирищенська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав № 282/03 - 01 - 37 від 04.03.2021, враховуючи систематичне ухилення ОСОБА_3 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої доньки, на підставі ч. 1 ст. 164 СК України, Монастирищенська міська рада, як орган опіки та піклування вважає доцільним, в інтересах дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 127 - 128).

Суд вважає висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно його доньки обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка відповідно до змісту ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судами може застосовуватися як джерело права, викладеної у рішенні по справі «Савіни проти України» від 18.12.2008, національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Згідно з актом обстеження житлово - побутових умов проживання дитини від 17.03.2021, для ОСОБА_4 створені належні умови для проживання, розвитку, навчання та відпочинку (а.с. 165).

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 20.06.2020, ОСОБА_3 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правові наслідки подання даної зави, передбачені ст. 164, 166, 169 СК України йому роз`яснені та зрозумілі.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що батько, відповідач у справі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дочки, втратив будь-який інтерес до дитини, не бажає бути спорідненою з нею.

Із вищезазначених доказів встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

При цьому, судом встановлено, що відповідач не виконує вказаних обов`язків, так як свідомо не бажає цього робити, тобто нехтує своїми батьківськими обов`язками, не проявляє будь-якого інтересу до дитини, про що свідчить і його заява про його згоду на позбавлення батьківських прав відносно доньки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що аргументи позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4 переконливі та виважені, докази надані до позовної заяви свідчать про невиконання батьківських обов`язків, відсутність будь-якого інтересу до дитини, позбавлення батьківських прав сприятиме інтересам дитини, а позов підлягає до задоволення повністю.

Оскільки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати - судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 28, 81, 133, 141, 223, 247, 258, 263-265, 280-289, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати за місцем реєстрації народження дитини.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Ю.М.Жежер