05.04.2021 Єдиний унікальний номер 205/8349/20
Номер провадження: 2/205/820/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 30.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі.

Після відкриття провадження по справі, від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду надійшла заява, у якій вона, посилаючись на положення п. 6 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, просила суд залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без розгляду, оскільки відповідно до умов п.5 Кредитного договору (агентський) № 66676540АFCLI102 (касовий) від 18 серпня 2016 року, зазначена справа підлягає розгляду не судом загальної юрисдикції, а постійно діючим Третейським судом.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності.

Суд, дослідивши заяву, матеріали цивільної справи, вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 серпня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (агентський) № 66676540АFCLI102 (касовий).

Згідно преамбули вказаного Кредитного договору вбачається, що вказаний кредит надається згідно із правилами, встановленими для споживчого кредитування. При цьому п.1.2.6 договору цільове використання кредитних коштів визначено сторонами як на поточні потреби.

Разом із цим, п. 5 зазначеного Кредитного договору сторони погодили, що всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні даного договору, чи у зв`язку з ним, або випливають з нього, у тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення, визнання дійсним, підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків або в Постійно діючому Незалежному Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів», відповідно до їх регламентів за вибором позивача.

Відповідно до ст.257 ч.12 п.6 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

При цьому ст. 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Положеннями ст.12 Закону України «Про третейські суди» встановлено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Разом із цим суд наголошує, що відповідно до ст.6 ч.1 п.14 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Аналізуючи встановлені фактичні обставини спірних правовідносин сторін в контексті наведених норм законодавства та рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, суд приходить до висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом України від 03 лютого 2011 року, яким внесено зміни до Закону України «Про третейські суди», виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб`єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а отже і положення п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди».

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладено Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 27 січня 2016 року у справі №6-2712цс15, від 18 листопада 2015 року у справі №6-187цс15, а також у постановах Верховного Суду від 11 січня 2018 року у справі №755/6219/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі №755/19269/15-ц, від 23 липня 2019 року по справі №755/9186/17.

В даному випадку укладений між сторонами кредитний договір, з огляду на суб`єктний склад його учасників та цільове призначення кредиту, є споживчим, а тому на спір з приводу його виконання незалежно від ініціатора такого судового спору (кредитодавець чи позичальник) розповсюджується норма п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», яка у свою чергу унеможливлює розгляд даної категорії спорів третейським судом.

Таким чином, третейська угода за п. 5 зазначеного Кредитного договору не може бути фактично виконана.

У зв`язку із вищенаведеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 182, 200, 257, 259, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. В задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без розгляду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан .