Справа №461/1232/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м.Львів.

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Цибулько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» (адреса місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) до ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 22 травня 2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 2426-003/07Р. Згідно вказаного договору відповідач отримала кредит в іноземній валюті у розмір 67 450, 00 доларів США. ОСОБА_1 зобов`язувалася згідно кредитного договору повернути кредит, з врахуванням відсотків за користування кредитом, в строк до 22 травня 2007 року. Банк свої зобов`язання відповідно до кредитного договору виконав у повному обсязі. Відповідач в порушення умов договору не виконувала взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим станом на 01.09.2009 р. її заборгованість перед банком становила 545 664,63 грн. У зв`язку невиконанням умов кредитного договору позивач скористався своїм правом та звернувся до Шевченківського районного суду міста Львова з позовною заявою про стягнення заборгованості. 22 липня 2009 року Шевченківським районним судом міста Львова ухвалено рішення у справі № 2-462/10, яким було зазначений позов задоволено. 16.10.2018 року у Приватного виконавця Маковецького З.В. було відкрито виконавче провадження № 57441127 з примусового виконання виконавчого листа № 2-462/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованості. В рамках даного виконавчого провадження 18.02.2019 року було реалізовано предмет іпотеки, а саме: однокімнатна квартира загальною площею 31.5 кв. м., житловою площею 18.6 кв. м., реєстраційний номер майна 15487602, за адресою: АДРЕСА_1 . Кошти від реалізації було перераховано виконавцем на рахунок банку 28.02.2019 року, чим зазначене рішення суду було виконано. Позивач зазначає, що наявність зазначеного рішення Шевченківського районного суду міста Львова, не є підставою для припинення зобов`язань за кредитним договором та не звільняє відповідача від виконання його умов, а позивача не позбавляє права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а також права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним відповідно до вимог ст.526, 599 ЦК України. Позивач зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду міста Львова згідно якого з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму в розмірі 545 664,63 грн. і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, тому можна дійти обґрунтованого висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань, які відповідач належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. За період з 23.07.2010 року по 28.02.2019 року непогашена заборгованість ОСОБА_1 перед AT «ПРАВЕКС БАНК» згідно кредитного договору № 2426-003/07Р становить 1137 252,71 грн., з яких: 3% річних від простроченої суми - 140 916,00 грн.; заборгованість з урахуванням індексу інфляції - 996 336, 71 грн. Однак, позивач у зв`язку з застосуванням загальних строків позовної давності вважає, що суму боргу слід розрахувати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за останні три роки до моменту виконання рішення суду. Так, за період з 28.02.2016 року по 28.02.2019 року непогашена заборгованість ОСОБА_1 перед AT «ПРАВЕКС БАНК» згідно кредитного договору № 2426-003/07Р становить 276 229, 22 грн., з яких: 3% річних від простроченої суми - 49 155,00 грн. заборгованість з урахуванням індексу інфляції - 227 074, 22 грн. Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача за довіреністю у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не прибув, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного 22.05.2007 року договору № 2426-003/07Р між позивачам і відповідачем ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 67450, 00 доларів США та зобов`язалась в порядку та на умовах визначених кредитним договором повернути кредит, з урахуванням відсотків за користування кредитом, в строк до 22.05.2007 року /а. с. 3-6/.

У зв`язку невиконанням умов кредитного договору позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Львова з позовною заявою про стягнення заборгованості.

22 липня 2009 року Шевченківським районним судом міста Львова ухвалено рішення у справі № 2-462/10, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» заборгованість по кредиту в загальній сумі 545 664 гривні 63 копійок 63 та 1820, 00 гривень судових витрат /а. с. 8/.

16.10.2018 року Приватним виконавцем Маковецьким З.В. було відкрито виконавче провадження № 57441127 з примусового виконання виконавчого листа № 2-462/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованості. В рамках даного виконавчого провадження 18.02.2019 року було реалізовано предмет іпотеки, а саме: однокімнатна квартира загальною площею 31.5 кв. м., житловою площею 18.6 кв. м., реєстраційний номер майна 15487602, за адресою: АДРЕСА_1 .

Винесення Шевченківським районного суду міста Львова рішення не є підставою для припинення зобов`язань за кредитним договором та не звільняє відповідача від виконання його умов, а позивача не позбавляє права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а також права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним відповідно до вимог ст.526, 599 ЦК України.

Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав. Відповідач своїх договірних зобов`язань за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг ОСОБА_1 за період з 28.02.2016 року по 28.02.2019 року становить у загальному розмірі 276 229 грн. 22 коп., що складається з 3% річних від простроченої суми 49155, 00 грн., заборгованості з урахуванням індексу інфляції 227 074, 22 грн.

Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Що узгоджується з позицією у постанові Верховного суду України від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Загальна сума боргу ОСОБА_1 ) за період з 28.02.2016 року по 28.02.2019 року становить 276229 грн. 22 коп. Таким чином, виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушила умови договору, тому з останньої на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 4143,44 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 509, 549, 610, 611, 1054 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» (адреса місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) заборгованість за кредитним договором 276229 грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК» (адреса місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) 4143,44 грн. сплаченого судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 27.04.2021 року

Суддя О.Р. Юрків.