Ухвала

29 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 756/1895/16-ц

провадження № 61-13837ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики та іпотечного договору недійсним та витребування майна, третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року у вказаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року залишено касаційну скаргу без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: визначити розмір судового збору (за вимогу майнового характеру) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна. Попереджено про наслідки невиконання вказаної ухвали.

Обґрунтовуючи необхідність надання доказів сплати судового збору в указаній ухвалі суду зазначено, що заявник у 2019 році подала до суду заяву про зміну предмета позову, з якої вбачається, що заявником було заявлено дві вимоги немайнового характеру ( визнати недійсним договір позики від 20 березня 2015 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визнати недійсним іпотечний договір від 20 березня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Русанюком З. З., зареєстрований в реєстрі за № 1095) та одну вимогу майнового характеру (витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_1 ).

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9 605 грн) (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб -1 921 грн.

До касаційної скарги заявником додано квитанцію № 0.0..1 від 18 вересня 2020 року на суму 5 044,80 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копії оскаржуваних судових рішень не вбачається ціни позову станом на день подання щодо вимоги майнового характеру (витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_1 ), тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, у зв`язку з чим, заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок).

Копію ухвали суду касаційної інстанції від 05 жовтня 2020 року направлено на адресу заявника ОСОБА_1 , яка зазначена в касаційній скарзі.

У листопаді 2020 року поштове відправлення ОСОБА_1 з копією ухвали повернулось до Верховного Суду з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, оскільки відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії ухвали Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року.

У лютому 2021 року поштове відправлення ОСОБА_1 з копією ухвали повернулось до Верховного Суду з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, оскільки відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії ухвали від 05 жовтня 2020 року та від 16 грудня 2020 року.

Копію ухвали суду касаційної інстанції від 09 березня 2021 року направлено на адресу заявника ОСОБА_1 , яка зазначена в касаційній скарзі.

У квітні 2021 року поштове відправлення ОСОБА_1 з копією ухвали повернулось до Верховного Суду з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Проте, заявник не повідомляв суд про зміну адреси свого місця проживання.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Станом на 29 квітня 2021 року до Верховного Суду від заявника не надходило будь-яких документів стосовно даної касаційної скарги.

Таким чином у встановлений ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року строк недоліків касаційної скарги не усунуто.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

З огляду на викладене касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393, ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко