Справа № 369/4417/14-ц
Провадження №6/369/169/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі судді Янченка А.В. за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача (позивача) та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа,

В С Т АН О В И В:

У лютому 2021 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача (позивача) та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Свої вимоги мотивували тим, що 12.08.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив рішення у цивільній справі № 369/4417/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1230-100/ФКВ-08 від 04.07.2008 року з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк».

24.10.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 369/4417/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості, строк пред`явлення до виконання якого 22.08.2015.

24.07.2020 року між АТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір № 2295/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами (далі- договір відступлення прав вимоги), відповідно до умов якого АТ «Дельта Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до договору (надалі боржники), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитним договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави та/або договорами та/або контрактами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № до договору.

Відповідно до Додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1230-100/ФКВ-08 від 04.07.2008 року в сумі 5 075,54 доларів США (USD), з яких:

- 2000 USD основна заборгованість за тілом кредиту;

- 3075,54 USD заборгованість за нарахованими процентами за кредитом.

Право вимоги отримано на підставі Протоколу електронних торгів, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став покупець ТОВ «ФК ЄАПБ».

Згідно п. 14 договору відступлення права вимоги цей договір набуває чинності з дати підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.

Оскільки право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» набути лише 24.07.2020, то було пропущено строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа № 369/4417/14-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Просив суд замінити стягувача (позивача) Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/4417/14-ц за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1230-100/ФКВ-08 від 04.07.2008 на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення активів", поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У судове засідання представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, у поданій заяві заявник просив проводити розгляд заяви у відсутності представника заявника.

У судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не з`явився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі .

У судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236 , р/р НОМЕР_2 ) суму заборгованості по кредиту в розмірі 40 867,81 коп. (сорок тисяч вісімсот шістдесят сім грн. вісімдесят одна коп.); стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (р/р НОМЕР_3 , , МФО 380236) судовий збір у розмірі 408,68 грн. (чотириста вісім грн. шістдесят вісім коп.).

Рішення суду на час розгляду заяви набрало законної сили, відомості про його оскарження в матеріалах справи відсутні.

24 липня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір про відступлення прав вимоги № 2295/К, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 1230-100/ФКВ-08 від 04.07.2008 року, перейшло до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".

Згідно вказаного договору про відступлення прав вимоги, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників/ заставодавців зазначених у Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13) зазначено, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Слід зазначити, що згідно вимог чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва, у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки рішення суду від 12 серпня 2014 року на даний час залишається не виконаним, а внаслідок правонаступництва відбулась заміна кредитора, тому заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача (позивача) Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/4417/14-ц за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1230-100/ФКВ-08 від 04.07.2008 на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення активів" підлягає задоволенню.

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У постанові від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Ст. 12 вказаного Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001).

Аналізуючи наведені положення Основного Закону та рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що дія Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не поширюється на правовідносини, які закінчились до набрання ним чинності. Цей законодавчий акт не відновлює дію виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання сплив до набрання ним чинності.

Отже, положення п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної - сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.08.2014, був пред`явлений до примусового виконання у строк, визначений ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV, заявник суду не надав. Також заявником не наведено доказів, які б засвідчували, що цей виконавчий лист повертався після відкриття виконавчого провадження у зв`язку з чим строки пред`явлення виконавчого документа до виконання переривалися.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.08.2014 року, пропущено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях виконання судового рішення), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення юридично значимих дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними та допустимими засобами доказування.

Отже, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист для примусового виконання.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надало жодного доказу на підтвердження того, що попередній стягувач через об`єктивні, непереборні, істотні труднощі не зміг отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист для примусового виконання.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що на момент придбання права вимоги до боржника за кредитним договором № 1230-100/ФКВ-08 від 04.07.2008 року строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.08.2014 року, сплинув.

Посилання заявника як на поважні причини пропуску строку на те, що оскільки право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло лише 24.07.2020, було пропущено з поважних причин строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа № 369/4417/14-ц виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, суд до уваги не бере, оскільки судове рішення від 12.08.2014 року у справі № 369/4417/14-ц набрало законної сили 22.08.2014 року, доказів, що було зроблено попереднім стягувачем з 22.08.2014 року по 22.08.2015 року (строк пред`явлення виконавчого листа до виконання) матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять доказів, що було зроблено попереднім кредитором загалом за весь час до укладення договору про відступлення права вимоги.

З огляду на наведене суд не знаходить підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання.

Відмова у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання не перешкоджає можливості повторно звернутись з такою заявою, якщо будуть усунуті обставини, які слугували підставою для відмови судом у її задоволенні.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 512, 514 ЦК України, ч. 2 ст. 247, 253, 442 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну стягувача (позивача) та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа задовольнити частково.

Замінити стягувача (позивача) Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (, 01033, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б) за виконавчим листом від 24.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суми заборгованості по кредиту в розмірі 40 867,81 коп. (сорок тисяч вісімсот шістдесят сім грн. вісімдесят одна коп.), судовий збір у розмірі 408,68 грн. (чотириста вісім грн. шістдесят вісім коп.), виданим на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.08.2014 року у справі № 369/4417/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1230-100/ФКВ-08 від 04.07.2008 на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення активів" (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30).

У задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Янченко