Постанова

Іменем України

28 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 725/7179/19

провадження № 61-12954св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Чернівецька міська рада, державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мінчун Наталія Лаврентіївна, ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацький Олег Олександрович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Веретенка Євгена Олександровича на постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 липня 2020 року у складі колегії суддів: Половінкіна Н. Ю., Височанської Н. К., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернівецької міської ради, державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мінчун Н. Л., ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балацький О. О., про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, державної реєстрації права власності, свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 19 травня 1972 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1983 року її батько ОСОБА_3 успадкував житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 21 лютого 1989 року №43/3 дозволено ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 з добудовою трьох жилих кімнат, коридору, комори, кухні.

Після завершення будівельних робіт ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали співвласниками будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина.

Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись у встановлений законом строк до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори з відповідною заявою, проте постановою державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неподанням правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У зв'язку з отриманням відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спірний будинок у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

В період судового розгляду справи за вказаним позовом її батько ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірний будинок.

Рішенням Першотравневого районного суду від 19 травня 2016 року позов ОСОБА_3 було задоволено, визнано за ним право власності на спірний будинок.

Разом з тим, в подальшому таке рішення суду було рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2017 року скасоване в апеляційному порядку.

Але на час скасування вказаного рішення - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, внаслідок чого відкрилась спадщина.

За життя ОСОБА_3 вчинено заповіт на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук В. Г. 09 грудня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 4015.

Після смерті батька позивачка звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлого батька.

Зі спадкової справи позивачці стало відомо, що вже після смерті її батька рішенням Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 йому було затверджено проект відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку. Крім того, син ОСОБА_3 та її брат ОСОБА_2 22 грудня 2016 року зареєстрував в Державному реєстрі за вже померлим на той час ОСОБА_3 право власності останнього на дану земельну ділянку.

Таким чином, будучи достовірно обізнаним про смерть батька, ОСОБА_2 зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку за померлою особою та в подальшому отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом і на вказану земельну ділянку від 06 червня 2017 року.

Вказаним, на думку позивачки, порушені її права як на спадкування після батьків, так і на подальшу приватизацію земельної ділянки.

З урахуванням викладених обставин позивачка просила суд: визнати рішення Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку (пункт 2 рішення, додаток 2 до рішення, пункт 33 додатку) протиправним та скасувати; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О. О. 06 червня 2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 1878.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 09 квітня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку (пункт 2 рішення, додаток 2 до рішення, пункт 33 додатку).

Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку за ОСОБА_3 .

Скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06 червня 2017 року, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О. О., зареєстроване в реєстрі за № 1878.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заявлених позовних вимог та доведеності права ОСОБА_1 на спадкування частки будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 18 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 09 квітня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення у справі, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами порушення її прав.

Узагальнені доводи касаційної скарги

28 серпня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Веретенка Є. О. звернулась до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду через засоби поштового зв`язку з касаційною скаргою на постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 липня 2020 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалена постанова без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

06 жовтня 2020 року на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Бабічук Д. Д. надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Веретенка Є. О., в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги представника позивача, та залишити оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

02 грудня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками позивачки.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1983 року її батько ОСОБА_3 успадкував житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 21 лютого 1989 року №43/3 дозволено ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 з добудовою трьох жилих кімнат, коридору, комори, кухні.

Після завершення будівельних робіт ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали співвласниками будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина.

Позивачка у встановлений законом строк звернулася до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, проте постановою державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неподанням правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У зв'язку з отриманням відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спірний будинок у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 .

В період судового розгляду справи № 725/43/15 за вказаним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірний будинок.

Рішенням Першотравневого районного суду від 19 травня 2016 року у справі № 725/43/15 позов ОСОБА_3 було задоволено, визнано за ним право власності на спірний будинок.

Разом з тим, в подальшому таке рішення суду було рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2017 року скасоване в апеляційному порядку.

Але ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, внаслідок чого відкрилась спадщина.

За життя ОСОБА_3 вчинено заповіт на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук В. Г. 09 грудня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 4015.

05 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого батька.

Рішенням Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 ОСОБА_3 , який на той час вже помер, затверджено проект відведення земельної ділянки та передано йому безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 кадастровий номер :36:003:1120, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку.

Державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мінчун Н. Л. 22 грудня 2016 року за заявою ОСОБА_2 здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку.

Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балацьким О. О. 06 червня 2017 року видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , зареєстроване з реєстрі за № 1878.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною першою статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Встановлено, що право власності на Ѕ частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 набув за життя в порядку спадкування після померлої ОСОБА_4 на підставі рішення Першотравневого районного суду від 19 травня 2016 року у справі № 725/43/15, яке в подальшому рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2017 року (тобто вже після смерті ОСОБА_3 ) було скасоване.

Разом із тим, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 , прийняла спадщину у встановлений статтями 548, 549 ЦК УРСР (чинного на час відкриття спадщини після ОСОБА_4 ) строк і спосіб та має право на спадкування на частину спадкового майна після померлої матері, зокрема й будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який розміщений на спірній земельній ділянці з цільовим призначенням - для обслуговування існуючого житлового будинку.

У відповідності до частини першої статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно частини першої статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Оскільки ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вона, відповідно до частини першої статті 377 ЦК України, частини першої статті 120 ЗК України набула право і на відповідну частку земельної ділянки, на якій розташований будинок.

Крім того, право на приватизацію спірної земельної ділянки, що передбачене статтею 116 ЗК України, тісно пов`язане з право власності на будинок, що розташований на вказаній земельній ділянці.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачкою порушення її прав.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові, посилаючись на недоведеність порушення прав позивачки та застосування нею неналежного способу захисту, зазначив, що не переглядає доводи ОСОБА_1 про невідповідність вимогам закону рішення Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, державної реєстрації права власності останнього на вказану земельну ділянку.

Таким чином, апеляційним судом справа в апеляційному порядку по суті не була переглянута.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України визначено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обгрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Встановивши порушення норм процесуального права, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду належить урахувати наведені у цій постанові висновки суду касаційної інстанції, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Веретенка Євгена Олександровича задовольнити частково.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 липня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун