ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 квітня 2021 року

м. Харків

Справа № 639/8488/19

Провадження № 22-ц/818/1820/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Харківська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визначення частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року, ухвалене суддею Гаврилюк С.М., -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визначення частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності.

В обгрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частку квартири АДРЕСА_1 . Заповіт ОСОБА_3 не складався. Спадкоємцем першої черги після смерті останньої був лише її син ОСОБА_4 , який прийняв спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкоємцем. Однак, ОСОБА_4 не одержував свідоцтво про право на спадщину після смерті свої матері. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частку квартири АДРЕСА_1 . Заповіт ОСОБА_4 не складався, спадкоємцем першої черги після смерті останнього є лише він - його син ОСОБА_1 , який на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем. Він звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Проте, листом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 14 листопада 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна ОСОБА_4 , з причин невідповідності прізвищ спадкодавця та спадкоємця з даними про прізвища власників вищевказаної квартири, які вказані у свідоцтві про право власності на житло, та запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводився рідним сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становила 1/3 частину; визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становила 1/3 частину; визначити, що частка ОСОБА_1 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/3 частку; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідним сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано, що частка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/3 (одну третину).

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити позов без розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції закінчуючи провадження ухваленням рішення без його участі фактично свавільно обмежив його у праві бути активним учасником судового провадження та отримати безпосередньо судовий захист свого права.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Розглядаючи справу по суті позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач та його представник у судове засідання призначене на 10 листопада 2020 року не з`явилися, при цьому будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивачем причини своєї неявки суду не повідомлено.

Разом з тим, колегія судів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо розгляду даної справи по суті позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 128 ЦПК України встановлено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

В частині 5 цієї статті зазначено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення завчасно.

Частинами 1, 2 статті 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина 5 статті 223 ЦПК України).

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому слід зазначити, що повторною неявка в судове засідання вважається у разі якщо такі факти мали місце поспіль.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визначення частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 03 січня 2012 року.

У подальшому розгляду справи неодноразово відкладався з різних обставин.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що в останній судові засідання, а саме призначені на 13 жовтня 2020 року та 10 листопада 2020 року, позивач не з`явився в судові засідання без поважних причин будучи при цьому належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення (а.с.152, 161).

Враховуючи вищевикладене, у суду першої інстанції були наявні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, з підстав п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (у зв`язку з повторною неявкою позивача).

Розгляд справи по суті за відсутності позивача, який відповідну заяву про це на надав, позбавило позивача можливості надати докази, які не були надані раніше з поважних причин.

Між тим, суд першої інстанції розглянув справу по суті позовних вимог, що у свою чергу призвело до передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу (ч.1 ст.381 ЦПК України).

З урахуванням викладених обставини та вимог апеляційної скарги рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (у зв`язку з повторною неявкою позивача).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що доступ позивача до правосуддя не буде порушений, оскільки залишення позовної заяви без розгляду не є перешкодою для повторного звернення до суду.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.4, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визначення частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова