Справа № 368/889/20
Провадження № 2/368/123/21
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"28" квітня 2021 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивував заяву тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 ), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118864392 від 29.03.2018 р. Даний будинок був придбаний позивачем 03.03.2000 року на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Ржищівської держнотконтори під номером 422.

В будинку зареєстровано місце проживання чотирьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 178 від 07.07.2020 року.

ОСОБА_3 є дружиною позивача, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 20.08.1994 року серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 є дочкою позивача та ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією паспорта ОСОБА_3 . Так, на сторінці 9 паспорту вказано, що у ОСОБА_3 у 1992 році народився син ОСОБА_5 . Разом з тим, ОСОБА_2 не являється сином ОСОБА_1 .

Після придбання будинку АДРЕСА_1 , в даному будинку було зареєстровано місце проживання також ОСОБА_6 , який проживав у вказаному будинку до 2010 року. В подальшому, ОСОБА_2 поїхав до м. Києва та загалі перестав приїжджати в с. Кузьминці та, відповідно, до будинку

АДРЕСА_2 з ОСОБА_2 неможливо, так як адреса фактичного проживання та номер засобу зв`язку позивачу невідомі.

25.03.2020 року депутатом Кузьминецької сільської ради 7 скликання по З виборчому округу Савченко К.О. та сусідами - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було проведено обстеження житлового будинку АДРЕСА_2 на предмет проживання в ньому громадян. В результаті обстеження встановлено, що у житловому будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 проживає разом з дружиною. ОСОБА_2 , 1992 року народження, з 2010 року у вказаному будинку не проживає, про що свідчить його відсутність на території будинку протягом останніх 10 років та відсутність його особистих речей в ньому. Спільне господарство ОСОБА_2 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не веде, комунальні платежі не сплачує.

Зважаючи на викладені факти, ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 , так як не являється його сином та не веде спільне з позивачем господарство.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та подав до суду свідоцтво про смерть його дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, а тому проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на час державної реєстрації прав) Київської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118864392 від 29.03.2018 р. Даний будинок був придбаний позивачем 03.03.2000 року на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Ржищівської держнотконтори під номером 422.

В будинку зареєстровано місце проживання чотирьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 178 від 07.07.2020 року.

ОСОБА_3 є дружиною позивача, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 20.08.1994 року серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 є дочкою позивача та ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією паспорта ОСОБА_3 . Так, на сторінці 9 паспорту вказано, що у ОСОБА_3 у 1992 році народився син ОСОБА_5 . Разом з тим, ОСОБА_2 не являється сином ОСОБА_1 .

Після придбання будинку АДРЕСА_2 в даному будинку було зареєстровано місце проживання також ОСОБА_6 , який проживав у вказаному будинку до 2010 року. В подальшому, ОСОБА_2 поїхав до м. Києва та загалі перестав приїжджати в с. Кузьминці та, відповідно, до будинку АДРЕСА_2 .

25.03.2020 року депутатом Кузьминецької сільської ради 7 скликання по З виборчому округу Савченко К.О. та сусідами - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було проведено обстеження житлового будинку АДРЕСА_2 на предмет проживання в ньому громадян. В результаті обстеження встановлено, що у житловому будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 проживає разом з дружиною. ОСОБА_2 , 1992 року народження, з 2010 року у вказаному будинку не проживає, про що свідчить його відсутність на території будинку протягом останніх 10 років та відсутність його особистих речей в ньому. Спільне господарство ОСОБА_2 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не веде, комунальні платежі не сплачує.

Згідно Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дружина позивача ОСОБА_3 .

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 Цивільного кодексу).

Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач вселився у спірний житловий будинок як член сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.

Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК.

Враховуючи зазначені обставини, а саме те, що відповідач добровільно не проживає в будинку понад десять років, фактично проживає за іншою адресою, витрат на утримання будинку не несе, однак добровільно не знімається з реєстрації місця проживання, вказане є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 321 ч.1, 406 ч.2 ЦК України , ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга позивачем подається до суду апеляційної інстанції через Кагарлицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України. Повний текст рішення складено 30.04.2021 року.

Суддя В.І. Кириченко

С