22-ц/804/1222/21
263/3345/21

Єдиний унікальний номер 263/3345/21
Номер провадження 22-ц/804/1222/21
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року м. Маріуполь
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Лопатіної М.Ю., Пономарьової О.М.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»,
третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович,
третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Віра Леонідівна,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року про передачу за підсудністю іншому суду справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
17 березня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Горай О.С., таким, що не підлягає виконанню. На підстав даного виконавчого напису приватним державним виконавцем Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження, видана постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .
Позивач проживає і зареєстрована в Лівобережному районі міста Маріуполя, відповідач має юридичну адресу в місті Київ.
Звертаючись до Жовтневого районного суду міста Маріуполя, позивач виходила з того, що місцем виконання виконавчих дій є банківська установа, в якій арештований її рахунок у відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль», що розташоване в Центральному районі міста Маріуполя, тому справа підсудна територіально Жовтневому районному суду.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано за підсудністю в Дніпровський районний суд міста Київ.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права вирішив передати справи в інший суд, оскільки позивачем дотримано правила територіальної підсудності з урахуванням положень ч.12 статті 28 ЦПК України. Вказує, що місце виконання рішення і місце прийняття до виконання виконавчих документів не є тотожними. Позивач вважає, що саме у відділенні банку в центральному районі міста Маріуполя, в якому відкритий і арештований її грошовий рахунок, і де знаходиться її майно грошові кошти, провадиться виконання виконавчого напису, то відповідно справа підсудна Жовтневому суду міста Маріуполя.
Відповідно до ч.13 ст.7, ч.ч. 1,3 ст.368, ч.2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Вирішуючи питання про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції врахував, що приватний виконавець Дорошкевич В.Л. відкрила виконавче провадження в місті Києві, боржник не оскаржував її дії з цього приводу, і з огляду на такі обставини суд вважав, що місцем виконання виконавчого документу, яке було обране стягувачем, є місце мешкання та знаходження майна боржника - виконавчий округ м. Києва, а тому на даний час немає підстав визначати місцем виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса саме Центральний район м. Маріуполя. Крім того, сама по собі довідка про стан рахунків позивача в АТ «Райффайзен Банк Аваль» не є належним підтвердженням того, що банківські рахунки відкриті саме у Маріупольському відділенні №1 банківської установи, розташованому у Центральному районі м.Маріуполя, і мають обслуговуватися тільки у даному відділенні.
З висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись.
Положеннями статті 28 ЦПК України передбачена підсудність справ за вибором позивача, зокрема у частині 12 зазначено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Згідно зі ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
У зв`язку з цим на думку суду першої інстанції позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ч.12 ст.28 ЦПК України міг бути поданий за вибором позивача за місцезнаходженням відповідачів в Печерський районний суд м. Києва або за місцем виконання виконавчого напису в Дніпровський районний суд м. Києва.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).
Отже, право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.
Таким чином, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.
За наведених обставин доводи апеляційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожним поняттями, тому належною підсудністю позову ОСОБА_1 є суд за місцем виконання виконавчого напису не тільки у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, заслуговують на увагу, а висновок суду першої інстанції стосовно підсудності позову є помилковим у зв`язку із невірним тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.
Позивач у цій справі використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності: звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області за місцем знаходження його майна, що підтверджується довідкою банку про стан грошового рахунку, з якого вбачається, що всі рахунки позивача, в тому числі ті, що обслуговуються в даному відділенні №1 АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» в місті Маріуполі, заблоковані, отже, виконання рішення відбувається в тому числі, в даному відділенні в Центральному районі міста Маріуполя, що територіально підсудний Жовтневому суду міста Маріуполя.
Відповідно до п.9 статті 187 ЦПК України суд надсилає справу за підсудністю на розгляд іншому суду, якщо за результатами отриманої судом інформації встановлено, що справа не підсудна цьому суду.
Враховуючи наведені норми закону, що регулюють правила підсудності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно вирішено про передачу справи іншому суду, оскільки позивачем дотримано правил альтернативної підсудності і у відповідності до положень процесуального закону, а саме статті 28 ЦПК України, подано позовну заяву до Жовтневого районного суду мста Маріуполя Донецької області.
У зв`язку з викладеним апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими. Тому колегія суддів вважає необхідним скасувати ухвалу суду першої інстанції, і направити справу для продовження розгляду до Жовтневого районного суду міста Маріуполя.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2021 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до Жовтневого районного суду міста Маріуполя.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 29 квітня 2021 року.

Головуючий: Є.Є. Мальцева

Судді М.Ю. Лопатіна

О.М. Пономарьова