Номер провадження: 22-ц/813/6547/21
Номер справи місцевого суду: 509/6200/20
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

15.04.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/6200/20

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/6547/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дерезюк В.В.,

учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 ,

- апелянт - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю майна придбаного подружжя у період шлюбу та його поділ, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді Кириченко П. Л. 08 грудня 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст заяви

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить; 1) накласти арешт на будинок з господарським будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язати ОСОБА_3 та будь-яких інших осіб припинити здійснювати у будь-який спосіб відчуження та вивезення товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться в приміщеннях будинку та господарських будівлях в тому числі магазину-складу за адресою - АДРЕСА_1 ; 3) зобов`язати ОСОБА_3 та інших осіб вчинити певні дії, а саме - допустити ОСОБА_1 у будь-який час до приміщень будинку та господарських будівель, в тому числі і магазину-складу, які знаходяться на АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог зазначає, що він разом із своєю колишньою дружиною - ОСОБА_3 у період шлюбу придбали нерухоме та рухоме майно, у тому числі житловий будинок з господарським будівлями та спорудами якій розташований за адресою - АДРЕСА_1 , який був оформлений на ОСОБА_3 ..

Він займається підприємницькою діяльністю торгівлею кормами, комбікормами та іншими супутніми товарами, у зв`язку з чим біля цього будинку ним було побудовано приміщення, яке використовується в якості магазину-складу, у якому зберігається та з якого продається товар. Після розірвання 24.10.2020 р. шлюбу він придбав продукцію, яка є його власністю і якою він торгував до 30.11.2020 р.. У цей день 30.11.2020 р. його колишня дружина ОСОБА_3 , його зять ОСОБА_4 та двоє невідомих йому осіб охоронців не допустили і не допускають його до будинку та магазину складу, які розташовані за адресою - АДРЕСА_1 . Після захоплення будинку з господарським будівлями, у тому числі і магазину-складу, вказані особи з 01.12.2020 р., організували розпродаж належних ОСОБА_1 кормів та іншого товару.

Заявник звернувся до поліції однак ними рішення за отриманими матеріалами ще не прийняте (а. с. 2 - 5).

2.2 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково.

Накладено арешт на будинок з господарським будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_3 та будь-яких інших осіб вчинити певні дії, а саме допустити та допускати заявника ОСОБА_1 у будь-який час та без-будь яких обмежень до приміщень будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі і до магазину-складу, які знаходяться на АДРЕСА_1 .

У решті заявлених вимог щодо забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 15.02. 2000 року, у період шлюбу, який був припинений 24.10.2020 р., подружжя ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу придбали жилий будинок з господарським будівлями і спорудами та земельну ділянку, які розташовані за адресою - АДРЕСА_1 . Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 так як, відповідно до ст. 60 СК України, воно було придбане у період шлюбу.

Оскільки шлюб між подружжям ОСОБА_5 розірваний, будинок з господарським будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 оформлений на ОСОБА_3 , то існує ризик його відчуження без згоди ОСОБА_1 (а. с. 27 - 28).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

29 січня 2021 року ОСОБА_2 як особою, яка не приймала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 грудня 2020 року скасувати. Постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

1.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застуванням норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) вжиття заходів забезпечення позову призвело до фактично передчасного ухвалення рішення без розгляду справи по суті; 2) заява позивача про забезпечення позову до його подання не містить жодних обґрунтувань та доказів щодо відсутності гарантій виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог; 3) за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Проте, проживають за вказаною адресою тільки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; 4) при постановлені ухвали, суд не взяв до уваги інтереси ОСОБА_2 , які могли бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (а. с. 33 - 36).

1.5 Узагальнені доводи заявника в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 зауважує, що права ОСОБА_2 не порушені, оскільки вона не має ніякого відношення до спірних питань колишнього подружжя.

2. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 грудня 2020 року про забезпечення позову до його подання (а. с. 48).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.02.2021 року призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 49).

12.04.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

15.04.2021 року від адвоката Мажеру І.О., діючої від імені ОСОБА_2 , надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.04.2021 року відмовлено у задоволені клопотання адвоката Мажеру І.О., діючої від імені ОСОБА_2 , у зупиненні провадження у справі.

У судовому засіданні адвокат Мажеру І.О., діюча від імені ОСОБА_2 , апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань, зокрема про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших її учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

15.02. 2000 року, у період шлюбу, який був припинений 24.10.2020р., подружжя ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу придбали жилий будинок, з господарським будівлями і спорудами та земельну ділянку, які розташовані за адресою - АДРЕСА_1 .

Наявність матеріальних цінностей належних заявнику, підтверджений наданими ним копіями розписки від 25.09.2020 р., претензією «Торгового дому «Фідлайф»» №800 від 04.11.20209 р. та розрахунком до нього, товаро-транспортними накладними №2004 від 22.10.2020 р., №2005 від 22.10.2020 р., №23/10/1Р від 23.10.2020 р., накладною б/н від 24.11.2020 р..

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №25157 від 02.12.2020р. ОСОБА_1 подав до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області заяву про скоєння злочину.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/непогодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Згідно 149, 152 ЦПК України, за заявою учасника справи суд має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову, до пред`явлення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов може бути забезпечений кількома видами забезпечення позову, які зазначені у ст.150 ЦПК України в тому числі: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин .

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи питання про застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, суд першої інстанції правильно визначився з нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову до його подання.

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевказаних встановлених по даній справі обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, постановивши оскаржувану ухвалу про забезпечення позову до його подання, вирішив питання про права, інтереси та (або) обов`язки апелянта, є недоведеними.

ОСОБА_2 не було доведено наявність порушених її прав та інтересу, оскільки вона не довела законність підстав володіння спірним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. З аналізу приписів ч. 1 ст. 352 вбачається, що право апеляційного оскарження судового рішення мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто оскаржуваним рішенням безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси чи (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 грудня 2020 року про забезпечення позову до подання позовної заяви підлягає закриттю.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 362, 367, 368, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ухвалив:

Апеляційне провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю майна, придбаного подружжя у період шлюбу та його поділ, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді Кириченко П. Л. 08 грудня 2020 року, про забезпечення позову до подання позовної заяви закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складений 23 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе