ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3830/21 Справа № 204/829/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Піменовій М.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі: Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У даній позовній заяві позивач просив: в результаті неправомірних дій відповідачів по справі № 160/1108/19 відшкодувати йому, та третім особам кожному окремо, за рахунок держави завдану моральну шкоду у розмірі 10000 місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку позивач зазнав від протиправних дій Дніпропетровського окружного адміністративного суду під час рорзглячду справи № 160/1108/19; відшкодувати йому та третім особам кожному окремо, за рахунок держави матеріальну шкоду у розмірі 350 млн.грн., відшкодувати йому матеріальну шкоду у розмірі вартості газу та електричної енергії за опалювальний період 2020-2021 року та повернути борг у розмірі 32 тис. грн., крім того позивач заявляє окремі вимоги про стягнення матеріальної шкоди на користь третіх осіб по даній справі.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року у даній справі позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, повернуто позивачу.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та надіслати справу до суду першої інстанції для розгляду в новому складі суду.

Відповідачі надали суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких не погоджуються з апелянтом щодо твердження про необґрунтованість та незаконність ухвали суду, вважали її законною та прийнятою з урахуванням усіх норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що 23 грудня 2020 року ОСОБА_2 вже звертався з позовною заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року по справі № 204/8815/20, у відкритті провадженні за позовною заявою було відмовлено, у зв`язку з тим, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства(а.с. 18-20), суд вважав, що зі справи № 204/8815/20 та даної справи 204/829/21 вбачається, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 є ідентичними, а тому дії позивача щодо подання даного позову з метою вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, подання даного позову як завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, залучення до участі у справі співвідповідачів, до яких не пред`являються позовні вимоги, є зловживанням процесуальними правами позивача.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, оскільки вони не відповідають нормам процесуального права.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу;сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справ розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України ).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Основною підставою для визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами, на думку суду першої інстанції було те, що зі справи № 204/8815/20 та даної справи 204/829/21 вбачається, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 є ідентичними.

Між тим, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18, позови вважаються тотожними, якщо вони повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Однак, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 , не звернув уваги на те, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Важливим моментом є те, що у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, яка знаходиться на розгляді в цьому чи іншому суді.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту прав та охоронюваного законом інтересу.

Отже, тотожність предмета позову означає тотожність вимоги, з якою позивач звернувся до суду у позовах, а тотожність підстав позову - це тотожність обставин, на яких ґрунтується відповідні позовні вимоги.

При цьому, не вважаються тотожними спори, які співпадають за предметом і підставою, але пред`явлені із зміненим суб`єктивним складом. Також, не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. Питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

У даній справі ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі: Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Верховного суду Касаційного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У справі №204/8815/20 ОСОБА_2 заявляв позовні вимоги до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про відшкодування моральної шкоди.

Однак, повертаючи позовну заяву з підстав зловживання процесуальними правами позивачем, а саме подання ідентичного позову, за яким вже було вирішено питання про відмову у відкритті провадження, суд без врахування наведених положень помилково прийшов до висновку про тотожність заявленого позову, з позовом у справі №204/8815/20 та про зловживання, таким чином, процесуальними правами ОСОБА_2 .

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що оскільки, при постановленні оскаржуваної ухвали суд порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, то відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко