Справа №:755/1573/21
Провадження №: 4-с/755/42/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва матеріали за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Старший державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінська Катерина Михайлівна на дії державного виконавця,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської Катерини Михайлівни, просив поновити строк на подання скарги, визнати дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської Катерини Михайлівни щодо здійснення розрахунку заборгованості без вирахування податків та зборів із показників середньомісячної заробітної плати штатного працівника неправомірними. Розрахунок заборгованості по аліментам від 22.12.2020 року в рамках виконавчого провадження № 55331614 скасувати. Зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінську Катерину Михайлівну здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 15.09.2017 року по 01.12.2020 року з вирахуванням податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника.

Скаржник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутність та задовольнити з підстав поданих документів.

Заінтересована особа старший державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінська Катерина Михайлівна в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду скарги повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким присуджено стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

08 грудня 2017 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва Шпаком Родіоном Володимировичем відкрито виконавче провадження № 55331614 на підставі виконавчого листа № 755/14586/17 виданого 29.11.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва.

14 березня 2018 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва Шпаком Родіоном Володимировичем винесено постанову у виконавчому провадженні № 55331614 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГУЮ у місті Києві Шпаком Р.В. складено Довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якої станом на 01.04.2018 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 у розмірі 15317,23 грн.

Державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГУЮ у місті Києві Шпаком Р.В. складено Довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якої станом на 31.04.2018 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 відсутня.

Державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГУЮ у місті Києві Ясинською К. М. складено Довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якої станом на 01.04.2019 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 у розмірі 1708,10 грн.

Державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГУЮ у місті Києві Ясинською К. М. складено Довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якої станом на 01.05.2019 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 у розмірі 8736,53 грн.

Державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГУЮ у місті Києві Ясинською К. М. складено Довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якої станом на 01.10.2019 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 у розмірі 17643,00 грн.

22 грудня 2020 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва Ясинською Катериною Михайлівною винесено постанову у виконавчому провадженні № 55331614 про розшук майна боржника ОСОБА_1 .

22 грудня 2020 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва Ясинською Катериною Михайлівною винесено постанову у виконавчому провадженні № 55331614 про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 за невиконання рішення суду щодо сплати аліментів у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

22 грудня 2020 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва Ясинською Катериною Михайлівною винесено постанову у виконавчому провадженні № 55331614 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

22 грудня 2020 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва Ясинською Катериною Михайлівною винесено постанову у виконавчому провадженні № 55331614 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

22 грудня 2020 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва Ясинською Катериною Михайлівною винесено постанову у виконавчому провадженні № 55331614 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

22 грудня 2020 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва Ясинською Катериною Михайлівною винесено постанову у виконавчому провадженні № 55331614 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГУЮ у місті Києві Ясинською К. М. складено Довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якої станом на 01.12.2020 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 у розмірі 84914,38 грн.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі орган і в і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи із змісту ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких основних засад як верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість, об`єктивність, гласність та відкритість, розумність строків виконавчого провадження, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У частині третій статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, а також статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 08 лютого 2018 року (у редакції, чинній на момент складання довідки-розрахунку від 12.09.2018).

У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 08 лютого 2018 року (у редакції, чинній на момент складання довідок-розрахунків) передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчих дій має право, зокрема, проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Обґрунтовуючи вимоги за поданою скаргою, заявник ОСОБА_1 вказує на порушення державними виконавцями діючого законодавства під час здійснення нарахування заборгованості заявника по сплаті аліментів та складення довідок-розрахунків щодо його заборгованості по аліментам, оскільки державними виконавцями ОСОБА_4 при здійсненні перерахунку заборгованості зі сплати аліментів не врахувала податки та збори із наданих показників середньомісячної зарплаті штатного працівника м. Києва.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття "заробітку" та "доходу", передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Аналогічна ситуація відображена і в положеннях ЦК України, який також ототожнює поняття "заробітку" та "доходу", зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Разом з тим, з урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року по справі N 760/4569/18-ц (провадження N 61-45100сво18), відступаючи від висновку, викладеному у постанові від 07 травня 2018 року у справі N 640/537/14-ц (провадження N 61-15685св18), ухваленої Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зробив висновок про те, що «Положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим. При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття "заробітку" також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття "заробіток", ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин. Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну "дохід" у дужках після поняття "заробіток" може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним. З урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий.»

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31.07.2020 року № 234/15413/17.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки судом встановлено ряд суттєвих порушень, допущених державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГУЮ у місті Києві Ясінською К.М. при складанні Довідки-розрахунку заборгованості по аліментам щодо боржника ОСОБА_1 , зокрема, перерахунок заборгованості здійснений до утримання податків та внесків з доходів, а також не враховано середню заробітною плату працівника відповідної місцевості. Тоді як розмір аліментів розраховується із зарплатні після утримання податків та внесків. Від наведених середньостатистичних показників належить відняти розмір податку на доходи фізичних осіб та військового збору. При цьому суб`єктами оскарження, не надіслано до суду жодного пояснення щодо правильності складання ними оскаржуваних у даному провадженні Довідок-розрахунків аліментної заборгованості та не надано доказів направлення боржнику їх копій відповідно до вимог діючого законодавства.

Також, статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи обставини на які посилається заявник, а також той факт, що в наданих копіях матеріалів виконавчого провадження № 55331614 відсутні реальні докази повідомлення боржника про перерахунок аліментів, однак заявником надано докази про отримання розрахунку заборгованості 13.01.2021 року, суд приходить до висновку про поновлення боржнику строку для звернення до суду з даною скаргою.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Старший державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінська Катерина Михайлівна на дії державного виконавця, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 1 , 2, 11, 19, 22, 25, 26, 39 Закону України «Про виконавче провадження» ст. 260, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити строк ОСОБА_1 для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Старший державний виконавець Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінська Катерина Михайлівна на дії державного виконавця - задовольнити.

Скасувати Довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, складену головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Києва ГУЮ у місті Києві Ясінською К.М. від 22.12.2020 року у виконавчому провадженні № 55331614.

Зобов`язати Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зробити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 55331614 за період з 15.09.2017 року по 01.12.2020 року з вирахуванням податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я