Ухвала

Іменем України

28 квітня 2021 року

місто Київ

справа № 953/2700/20

провадження № 61-6128ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 березня 2021 року у складі колегії суддів: Тичкової О. Ю., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

ОСОБА_1 у лютому 2020 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просив визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену відповідачем на власній сторінці у соціальній мережі Facebook; зобов`язати протягом трьох днів з моменту набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену на сторінці у соціальній мережі Facebook, шляхом розміщення коментаря до публікації, який не видаляти протягом одного календарного місяця з моменту публікації; зобов`язати через один календарний місяць з моменту розміщення коментаря до публікації видалити публікацію; зобов`язати протягом трьох днів, з моменту набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену на його сторінці у соціальній мережі Facebook, шляхом розміщення на сторінці у соціальній мережі Facebook публікації (посту), яку не видаляти протягом одного календарного місяця з моменту публікації; зобов`язати Facebook протягом трьох днів та одного календарного місяця з моменту набрання рішенням законної сили видалити з власного ресурсу за «URL» адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 публікацію за «URL» адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 відшкодувати моральну шкоду у розмірі 98 000, 00 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яка поширена ОСОБА_2 на її власній сторінці у соціальній мережі Facebook за « URL » адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_5.» - « URL » посилання на публікацію: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Зобов`язано ОСОБА_2 протягом трьох днів, з моменту набрання рішенням законної сили спростувати зазначену недостовірну інформацію, шляхом розміщення на сторінці у соціальній мережі Facebook за « URL » адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 коментаря до публікації за «URL» адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту великими літерами: « Я , ОСОБА_2 , ЗАЯВЛЯЮ, ЩО ІНФОРМАЦІЯ_4 ПОШИРИЛА НА СВОЇЙ СТОРІНЦІ У СОЦІАЛЬНІЙ МЕРЕЖІ FACEBOOK ЗА ГІПЕРПОСИЛАННЯМ: ІНФОРМАЦІЯ_6, НЕПРАВДИВУ ІНФОРМАЦІЮ СТОСОВНО ОСОБА_1 ПРО ТЕ , ЩО ВІН НАЧЕБТО ВЧИНЯВ НЕЗАКОННІ ДІЇ, ТА ЦИМ СПРОСТОВУЮ ПОШИРЕНУ РАНІШЕ НЕПРАВДИВУ ІНФОРМАЦІЮ», який не видаляти протягом одного календарного місяця з моменту публікації.

Зобов`язано ОСОБА_2 через один календарний місяць з моменту розміщення на її сторінці у соціальній мережі Facebook за « URL » адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначеного коментаря, видалити публікацію за «URL» адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Зобов`язано ОСОБА_2 протягом трьох днів з моменту набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену на її сторінці у соціальній мережі Facebook за «URL» адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 де опубліковано фотографію із зазначенням імен та прізвищ, а також інформацію наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_5.» - « URL » посилання на публікацію: ІНФОРМАЦІЯ_6, шляхом розміщення на сторінці у соціальній мережі Facebook за « URL » адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 публікації (посту) наступного змісту великими літерами: «Я, ОСОБА_2 , ЗАЯВЛЯЮ, ЩО ІНФОРМАЦІЯ_4 ПОШИРИЛА НА СВОЇЙ СТОРІНЦІ У СОЦІАЛЬНІЙ МЕРЕЖІ FACEBOOK ЗА ГІПЕРПОСИЛАННЯМ: ІНФОРМАЦІЯ_6, НЕПРАВДИВУ ІНФОРМАЦІЮ СТОСОВНО ОСОБА_1 ПРО ТЕ , ЩО ВІН НАЧЕБТО ВЧИНЯВ НЕЗАКОННІ ДІЇ ТА ЦИМ СПРОСТОВУЮ ПОШИРЕНУ РАНІШЕ НЕПРАВДИВУ ІНФОРМАЦІЮ», яку не видаляти протягом одного календарного місяця з моменту публікації.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року ОСОБА_2 надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, подання клопотання про поновлення строку з обґрунтуванням доводів про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку подання апеляційної скарги, сплати судового збору у розмірі 5 044, 80 грн та надання виправленої апеляційної скарги відповідно до вимог статті 356 ЦПК України з копіями апеляційної скарги і письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції відхилив доводи заявника про те, що копію рішення суду першої інстанції заявник отримала від адвоката 24 грудня 2020 року, оскільки матеріали справи містять докази на підтвердження отримання ОСОБА_2 рішення Київського районного суду м. Харкова 11 листопада 2020 року. Наведене дає підстави для відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги. Інші недоліки апеляційної скарги заявником не усунуто.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв`язку 10 квітня 2021 року, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, направити справу до суду апеляційної інстанції для розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що суд апеляційної інстанції не врахував доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції заявником отримано у період з 23 до 25 листопада 2020 року, яке було передано адвокату для складання апеляційної скарги. Проте, оскільки ОСОБА_2 розірвала договір із адвокатом, копію рішення від правника отримала 24 грудня 2020 року.

На переконання заявника, зазначені обставини є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, тому вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у поновленні процесуального строку.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Норми права, застосовані судом

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такий висновок Суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилом частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Харківський апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_2 звернулася із апеляційною скаргою із пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені причини пропуску строку, які спростовано матеріалами справи, визнав неповажними, підставно залишив без руху апеляційну скаргу та запропонував заявнику подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням обґрунтованих причин такого пропуску.

Також суд апеляційної інстанції встановив інші недоліки апеляційної скарги, зокрема відсутність доказів на підтвердження сплати судового збору, необхідність подання виправленої апеляційної скарги, надання копії апеляційної скарги та доданих матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

ОСОБА_2 , усуваючи недоліки апеляційної скарги зазначила, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції необхідно обраховувати з моменту отримання цього рішення від адвоката, а саме 24 грудня 2020 року.

Апеляційний суд констатував, що інші недоліки заявником також не усунуто.

Згідно із частиною четвертою статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи містять докази на підтвердження часу отримання ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку копії рішення Харківського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, а саме 11 листопада 2020 року, тому відсутні підстави для поновлення строку процесуального строку, оскільки наведені заявником причини не є поважними.

Інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року ОСОБА_2 не наведено.

ОСОБА_2 28 січня 2021 року звернулася до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року.

Таким чином, заявник звернулася до суду апеляційної інстанції з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги здійснив оцінку поважності причин пропуску заявником строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, які спростовуються матеріалами справи та, за відсутності інших доводів із наданням доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, підставно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Також Верховний Суд констатує, що з врахуванням доводів касаційної скарги про те, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року ОСОБА_2 отримала засобами поштового зв`язку у період

з 23 до 25 листопада 2020 року дають підстави для висновку, що строк, протягом якого могла бути подана апеляційна скарга, закінчується 25 грудня 2020 року.

Наведене свідчить, що ОСОБА_2 , звертаючись 28 січня 2021 року до Харківського апеляційного суду із апеляційною скаргою пропустила процесуальний строк, а наведені заявником причини не свідчать про поважність причин пропуску цього строку, тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Поважними причинами визнаються виключно такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи, яка оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Встановивши, що апеляційна скарга подана із пропуском строку на звернення, наведені заявником підстави пропуску процесуального строку визнано неповажними, інших причин пропуску цього строку ОСОБА_2 не зазначено, суд апеляційної інстанції із дотриманням положень процесуального закону відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 березня 2021 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

В. В. Яремко