Справа № 490/4923/20
н/п 2-о/490/17/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.

при секретарі Коптєвій Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві у порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року від ОСОБА_1 до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява, в якій заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу понад 5 років (з 01 квітня 2015 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування вимог заявник вказала, що з 01 квітня 2015 року по 06 липня 2020 року вона проживала разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 як чоловік та жінка. У зв`язку з тим, що шлюб між ними не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка. Встановлення цього факту має юридичне значення, а іншого способу аніж звернення з відповідною заявою до суду, для встановлення цього факту немає.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2020 року у справі відкрито окреме провадження.

У період з серпня 2020 року по 20 січня 2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 січня 2021 року визначеного головуючого суддю ОСОБА_3 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею ОСОБА_3 .

У судове засідання 20 квітня 2021 року з`явилася заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 .

Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 вимоги заяви підтримала та просили її задовольнити. Заявник вказала, що вона проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю без укладання шлюбу, вони вели спільне господарство, нажили спільне майно починаючи з квітня 2015 року до дня його смерті до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення цього факту є необхідним для прийняти спадщини після смерті ОСОБА_2 , а саме легкового автомобіля фольксваген 2001 року випуску. Іншого способу аніж звернення до суду для встановити факт спільного проживання з померлим, не має.

Заслухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідків, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

За правилами статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З матеріалів справи слідує, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

З матеріалів спадкової справи № 143/2020 року, заведеної Приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П. вбачається, що ОСОБА_5 19 жовтня 2020 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Інші спадкоємці (батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 , сестра ОСОБА_8 ) від прийняття спадщини відмовились.

Із наведеного слідує, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулася лише заявниця ОСОБА_1 .

Листом приватного нотаріусу миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Яковлєвою Н.П. від 30 липня 2020 року ОСОБА_1 роз`яснено, що для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 їй необхідно звернутись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю без укладання шлюбу.

Частиною першою та другою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (частина перша та друга статті 21 Сімейного кодексу України).

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними (частина перша статті 74 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

З аналізу наведених норм слідує, що встановлення факту проживання заявниці та ОСОБА_9 однiєю сім`єю має юридичне значення та з огляду на відсутність іншого способу має бути встановлений у судовому порядку.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з висновками Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21 березня 2019 року, зроблені зокрема, у справах № № 461/4689/15-ц, № 521/16365/15.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_9 заявниця вказала, що спільно вони проживали у її квартирі за адресою АДРЕСА_1 починаючи з 01 квітня 2015 року до моменту його смерті та вели спільне господарство.

На підтвердження своїх вимог заявниця надала акт проживання від 04 серпня 2020 року, підписаного сусідами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 13).

Відповідно до декларації № 0001-РМ2Т-Н800 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 01 липня 2020 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до медичної установи про укладення договору з лікарем ОСОБА_13 , адреса проживання ОСОБА_2 вказана АДРЕСА_2 . Довірена особа ОСОБА_1 (а.с. 14).

Відповідно до квитанцій прибуткового касового ордеру від 07, 08 та 16 липня 2020, ОСОБА_1 сплатила 21 320 грн за ритуальні послуги на поховання ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , пояснила суду, що є подругою заявниці, з якою разом працюють. Свідок показала, що заявник ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 з квітня 2015 року. У квітні 2017 року свідок позичила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кошти у розмірі 4000 доларів США для придбання автомобіля. Зазначені кошти заявниця та ОСОБА_2 зобов`язувалися повернути до кінця 2021 року.

Зазначене також підтверджується розпискою, договором купівлі-продажу транспортного засобу від 29 квітня 2017 року б/н та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen transporter 2001 року випуску (а.с. 9,10,11).

Свідок ОСОБА_12 показала, що є сусідкою заявниці знизу. Свідок вказала, що заявниця разом з ОСОБА_2 досить тривалий час проживали разом як чоловік та жінка, разом робили ремонт в квартирі, їздили на ринок, позичали кошти на купівлю автомобіля.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що знає померлого ОСОБА_2 та заявницю ОСОБА_1 вже давно. Свідок вказав, що приблизно з березня-квітня 2015 року заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і до смерті останнього спільно проживали, разом робили ремонт в квартирі.

У судовому засіданні 20 квітня 2021 року судом оглянуто фотографії (6 штук), надалі заявницею. Заявниця пояснила, що на цих фотографіях сфотографована вона та ОСОБА_2 під час літнього відпочинку та прогулянки парком, які мали місце у 2016, 2018 та 2019 роках.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, пояснення заявниці та свідків, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 постійно проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу понад п`ять років, починаючи з 01 квітня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 293, 294, 315-319, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу понад п`ять років, починаючи з 01 квітня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 26 квітня 2021 року.

Суддя Л.М. Шолох