ПОСТАНОВА

Іменем України

22 квітня 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/491/20

провадження № 22-ц/4809/115/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2020 року у складі судді Іващенко В.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину з інвалідністю.

В обгрунтування позову зазначала, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини, дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття доньки.

Вказувала, що відповідно до посвідчення серія НОМЕР_1 , їх дочка ОСОБА_3 з 2018 року, має статус дитини з інвалідністю і потребує постійного лікування та проведення медичного обстеження, у зв?язку з чим вона змушена нести додаткові витрати. За період з 2019 року по лютий 2020 року розмір додаткових витрат на лікування дитини склав 15115,11 грн.

Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється нести додаткові витрати на дитину, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 15115,11 грн. понесених нею на лікування дитини ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6322 гривні 55 копійок в рахунок відшкодування 1/2 частини додаткових витрат на лікування дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 351 грн. 70 коп.

Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними доказами щодо понесення позивачем додаткових витрат на дитину, що викликані хворобою дитини, на загальну суму в розмірі 12645,10 коп., відповідно, з урахуванням майнового стану сторін по справі, з відповідача слід стягнути на користь позивача половину вартості понесених позивачем додаткових витрат на лікування дочки ОСОБА_4 .

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що суд ухвалюючи рішення не в повному обсязі дослідив обставини справи, неправильно та неповно встановив норми права, якими регулюються відносини між сторонами, рішення прийняв упереджено та однобічно.

Вважає, що позивач не надала належні та допустимі докази, на підтвердження понесених нею витрат пов?язаних з лікуванням дитини, а саме: медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини та не довела необхідності понесення цих витрат.

Відповідач зазначає, що є безпідставними вимоги позивача про стягнення витрат за відпочинок на морі, які не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду. Власноручні та нічим не підтверджені (відсутні в договорі та у додатках до нього) розрахунки скільки коштів було витрачено на проїзд, харчування та оплату проживання, в даному випадку, також не можуть мати значення та використані в якості доказів судом, оскільки вони не є додатковими витратами.

Також, відповідач вважає, що позивач не надала жодного доказу необхідності у додаткових витратах у вигляді оплати консультаційних послуг приватного підприємця ОСОБА_5 , які б були викликані особливими здібностями дитини чи її лікуванням, а також не надала належних та допустимих доказів понесення таких витрат, оскільки роздруковані за допомогою загальнодоступної комп?ютерної техніки квитанції, без належних реквізитів, які не супроводжуються ні договором, ні записами щодо спостереження дитини та наданими консультаційними послугами, не є належними доказами того, що саме такі суми витрачені позивачкою, та сплата цих сум зумовлена особливими здібностями дитини.

На думку відповідача, можуть бути прийняті судом на доказ додаткових витрат на обстеження та лікування дитини лише ті документи, які є похідними від призначення лікарів, тобто проведення обстежень, аналізів, медичних процедур. Одночасно, ОСОБА_2 зауважує, що чеки на придбання ліків для лікування сезонних хвороб дитини (ОРВІ, тонзіліти, тощо), не можуть бути доказами додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, оскільки ці витрати мають покриватися за рахунок поточних сплачуваних відповідачем аліментів, які забезпечують дитині ОСОБА_3 прожитковий мінімум.

Відповідач вважає, що позов може бути задоволений лише частково в частині придбання позивачем рекомендованого лікарем препарату «Кортексін», який був придбаний, згідно чеків, за 818 та 897,50 = 1715,50 російських рублів, що по діючому курсу на день винесення рішення становить 640 грн 80 копійок.

Відповідач просив скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду від 13 серпня 2020 року частково в частині розміру стягнутих додаткових витрат і ухвалити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір стягнутих додаткових витрат на лікування дитини до 320 гривень 40 копійок та зменшити розмір стягнутого судового збору.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначала, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що підстави, на які посилається відповідач є проявом

його небажання приймати повноцінну участь у підтриманні здоров`я дитини і

ухилення від прямих батьківських обов`язків. Позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.12.2016 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання дитини, дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.25).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , 2015 року народження призначена державна соціальна допомога як дитині-інваліду (а.с22).

Із медичної картки ОСОБА_4 вбачається, що вона проходила лікування у ТОВ Сінево, 26.05.2019 року проводилось дослідження ЕЕГ, 06.08.2019 року була направлена на сеанси галотерапії (а.с.6-13, 14,18).

Згідно квитанцій з придбання медичних препаратів позивачем у період з 2019-лютий 2020 року вбачається придбання ліків для лікування дитини та проведення консультацій в ПП ОСОБА_5 , на суму 10015,11 грн.(а.с.16-21).

Згідно квитанції про оплату відпочинку в с.Кирилівка від 08.07.2019 року ФОП ОСОБА_7 , позивачем було витрачено 5100 гривень.

Як пояснила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 витрати на відпочинок та лікування дитини в с. Кирилівка склали: 600 грн. - проїзд; 200 грн. - проживання за кожен із 7 днів; 630 грн. - харчування, а всього 2630 гривень, інша частина коштів це витрати на перебування разом з дитиною.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з наведеної норми додаткові витрати на дитину повинні бути викликані особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

За змістом вищевикладеної норми, право на отримання додаткових витрат виникає у разі їх фактичного понесення або наперед.

Предметом спору є стягнення фактично понесених витрат позивачем - матір?ю дитини, відтак істотною обставиною є факт понесення нею витрат.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог, посилалася на понесення нею додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 15115,11 грн, половину яких просила суд покласти на відповідача.

Суд першої інстанції оцінив надані позивачем докази та дійшов висновку, що нею доведено понесення додаткових витрат на дитину, зумовлених лікуванням, та підтверджених належним чином у розмірі 12645,10 грн.

Факт потреби дитини у додаткових витратах на лікування, зумовлених хворобою та інвалідністю, визнано відповідачем та підтверджено наданими позивачкою письмовими доказами, яким суд надав правильну оцінку і обґрунтовано вважав, що ця обставина є доведеною.

Оцінюючи докази щодо розміру понесених позивачем додаткових витрат на дитину, суд взяв до уваги квитанцій з придбання медичних препаратів позивачем у період з 2019 року по лютий 2020 року для лікування дитини та проведення консультацій в ПП ОСОБА_5 , на суму 10015,11 грн. та квитанції про оплату відпочинку в с. Кирилівка від 08.07.2019 ФОП ОСОБА_7 , на суму 2630 гривень.

Критерії оцінки доказів у цивільному судочинстві закріплено у статтях 76 - 80, 89 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно п. 159 ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), затверджених постановою кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 929, під час продажу лікарських засобів ліцензіат видає особі, яка придбаває лікарські засоби, розрахунковий документ, що засвідчує факт купівлі, у порядку, встановленому законодавством.

Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

За змістом ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» операції з продажу лікарських засобів не відносяться до тих, які можуть здійснюватися без застосування реєстраторів розрахункових операцій чи розрахункових книжок.

Враховуючи зазначене надані позивачем квитанції про оплату лікарських препаратів та послуг на суму 10015,11 грн, а також розрахункова квитанція № 806851 від 08.07.2019 про оплату вартості путівки здійснена ФОП ОСОБА_7 на суму 2630 гривень, відповідають вимогам ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності і достатності доказів понесених нею додаткових витрат на дитину, що вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не дослідив наявні в матеріалах справи докази щодо доцільності понесення додаткових витрат пов?язаних з особливим станом здоров?я дитини, також не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч.1,5,6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та стосуються переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції ухвалено з повним з`ясуванням обставин справи та правильним застосуванням норм матеріального права, через що воно зміні чи скасуванню не підлягає. Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко