ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

22 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 640/13989/19

провадження №22-ц/790/89/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

інші учасники справи:

третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_2 про призначення у справі судових психологічних експертиз,

установив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 6 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. ОСОБА_2 попереджений про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, на департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування контроль, покладений контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Судове рішення мотивоване тим, що основною підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав ОСОБА_1 вважає наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів на її утримання та утримання сина. Зазначене не може бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки хоча відповідач і має вказану заборгованість, але як свідчать копії квитанцій про перерахунок коштів позивачу, ОСОБА_2 постійно, починаючи з 2012 року, намагався виконувати рішення суду про стягнення з нього аліментів, здійснював перерахунок коштів позивачу за її адресою, яка була зазначена у рішенні суду. З відповіді ДП Укрпошта вбачається, що за період з січня 2019 року по травень 2019 року кошти від ОСОБА_2 ОСОБА_1 не отримала, тому вони повернулися до поштового відділення. ОСОБА_2 має можливість утримувати сина, в судовому засіданні висловив бажання підтримувати зв`язок з дитиною і вживати заходів по їх виконанню. Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не врахований судом, оскільки є поверховими, стосується важливого питання, пов`язаного з вихованням дитини, але викладений менше ніж на півтори сторінки. Зазначений висновок містить лише загальні фрази, не розкриває змісту невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, строку такого невиконання та аналізу відповідних причин. При складенні висновку не допитаний та не врахована думка відповідача, не досліджені умови його проживання, не відображена думка дитини тощо. Суд також не врахував у якості беззаперечних доказів ухилення відповідача від участі у житті сина довідки з навчального закладу та медичних установ, бо вони містять загальні фрази щодо неучасті відповідача у вихованні дитини і не розкривають всіх аспектів та змісту такої складної категорії, як участь у вихованні дитини. Позивач не довела суду необхідності позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , а неприязні стосунки між сторонами у справі не свідчать про таку необхідність. ОСОБА_2 має постійне місце роботи, в матеріалах справи відсутні докази того, що він притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням щодо дитини, вчиняв насильство по відношенню до неї. Копія постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 02.04.2010 по факту повідомлення гр. ОСОБА_1 щодо погрози їй фізичною розправою від її чоловіка ОСОБА_2 , на думку суду, не є доказом, який би свідчив про безумовну необхідність позбавлення батьківських прав відповідача. Оскільки фактичні обставини подій зазначеною постановою встановлені не були, обставини, на які у своїй заяві від 25.03.2010 посилалась заявниця ОСОБА_1 , не стосувалися неправильної поведінки відповідача по відношенню до дитини. Відповідачу ніколи раніше не виносились попередження про неналежне виконання батьківських обов`язків і його поведінка не була предметом розгляду компетентних органів, сам відповідач в судовому засіданні висловив бажання приймати участь у вихованні дитини. Роль батька у вихованні дитини є край важливою і посідає одне із найважливіших місць у вихованні дитини, тому позбавлення батька батьківських прав по відношенню до дитини повинно здійснюватися як крайній захід і вимагає обов`язкового дослідження можливості застосування інших, менш радикальних заходів. З урахуванням конкретних обставин справи, суд співставляючи інтереси окремої особи, у право якої здійснюється втручання ( ОСОБА_2 ), враховавши суспільні інтереси та інтереси дитини, зробив висновок, що не позбавлення батьківських прав відповідача буде кращим заходом для дитини ніж зворотнє. При цьому ОСОБА_2 попереджений про необхідність зміни свого ставлення до виховання ОСОБА_4 , на орган опіки та піклування покладений обов`язок по контролю за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків, що буде відповідати забезпеченню «якнайкращих інтересів дитини».

В поданій 24 грудня 2019 року апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту встановлення судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не довів утворення йому перешкод для спілкування з сином, життям сина відповідач не цікавиться, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Кошти на утримання сина перераховувались ним лише у 2018-2019 роках, але за неправильною адресою, тому ОСОБА_1 їх не отримувала. З 2012 по 2018 роки кошти на утримання ОСОБА_4 батьком взагалі не перераховувались. Заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 126 458 грн 50 коп. Пояснення всіх свідків викладені зі слів відповідача та його матері, тому не можуть бути враховані. Суд помилково встановив, що не позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 сприятиме забезпеченню якнайкращих інтересів дитини. При ухваленні рішення суду не була врахована думка дитини. В оскаржуваному рішенні не вказана третя особа та повна інформація стосовно відповідача. Також суд не врахував висновок органу опіки та піклування відносно доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін. Посилається на те, що відповідач з сином не спілкується внаслідок неприязних стосунків з ОСОБА_1 та чинення йому перешкод у спілкуванні. ОСОБА_2 та його матір звернулися до Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Несплата аліментів не є підставою для позбавлення батька батьківських прав. ОСОБА_1 жодного разу не зверталася до правоохоронних органів із заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за несплату аліментів. Копіями квитанцій підтверджується сплата ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 двічі на місяць впродовж 2012-2020 років у розмірі 500-515 гривень двічі на місяць. Позивач не довела доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та його винної поведінки відносно сина.

Четвертого лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, у якому просив призначити у справі судово-психологічну експертизу для визначення психологічного стану дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення здійснення на нього тиску з боку інших осіб для надання неправдивих свідчень відносно батька. Також у клопотанні відповідач просить провести судово-психологічну експертизу ОСОБА_1 , оскільки вона виявляє ознаки неадекватності й не може займатися вихованням дітей.

Заслухавши пояснення сторін з приводу заявленого клопотання й дослідивши матеріали справи, колегія суддів уважає, що у задоволенні клопотання належить відмовити.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Предметом розгляду дійсної цивільної справи за позовом ОСОБА_1 є позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, встановленню у дійсній цивільній справі підлягають обставини ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків та винність його поведінки. Психологічний стан дитини та ОСОБА_1 не належать до предмету доказування. Також вони не можуть свідчити про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Тому колегія суддів уважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення судово-психологічної експертизи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить відмовити.

Керуючись статтями 76, 81, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_2 про призначення у справі судових психологічних експертиз відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 27 квітня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна