ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м.Суми

Справа №576/125/21

Номер провадження 22-ц/816/644/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2021 року про закриття провадження у справі, в складі судді Сапона О.В., постановлену у м. Глухів,

в с т а н о в и в :

18 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області про скасування рішення Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 15 травня 2020 року № 100 «Про затвердження Статуту КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради у новій редакції».

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області закрито, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу про закриття провадження у справі, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, як до суду цивільної юрисдикції, оскільки ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року по справі № 480/6953/20, яка набрала законної сили, було закрите провадження у справі за його позовом до Виконавчого комітету Глухівської міської ради про скасування рішення від 15 травня 2020 року № 100 про затвердження статуту КНП «Глухівська міська лікарня в новій редакції» та йому роз`яснено, що розгляд позовної заяви має відбуватися у порядку цивільного судочинства. Зазначає про помилковість посилань суду в оскаржуваній ухвалі на те, що правовідносини мають публічно-правову природу, хоча і мають наслідком подальше розірвання трудового контракту з особою, посада якої не відноситься до посад в органі місцевого самоврядування. Тобто, він не є посадовою особою органу місцевого самоврядування, присяги не приймав. Вважає, що суд першої інстанції фактично відмовив йому в доступі до правосуддя.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Кордюка В.П., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника ВК Глухівської міської ради Сумської області Степанової М.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлений до виконавчого комітету Глухівської міської ради має публічно-правову природу, позовні вимоги обумовлені саме рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, що в подальшому і вплинуло безпосередньо на права позивача, тому такий спір має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Підстави для закриття провадження в справі визначені ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає з`ясуванню, чи належить справа до юрисдикції суду загальної юрисдикції згідно з ст. 19 ЦПК України. Відповідно, підставою для закриття провадження у справі згідно з вказаною нормою, є віднесення розгляду справи в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Кодекс адміністративного судочинства України, передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації (п. 7 ч. 1 ст. 19 КАС України).

У п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається, позов про скасування рішення Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 15 травня 2020 року № 100 «Про затвердження Статуту КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради у новій редакції» пред`явлено до Виконавчого комітету Глухівської міської ради позивачем, який був призначений на посаду головного лікаря Глухівської центральної районної лікарні згідно з розпорядженням Глухівського міського голови від 12 квітня 2019 року № 53-К «Про призначення ОСОБА_1 » та приступив до роботи відповідно до умов контракту від 12 квітня 2019 року, укладеного між ним та Виконавчим комітетом Глухівської міської ради. Однак, у подальшому, 24 вересня 2020 року відбулося звільнення ОСОБА_1 із займаної посади і він вважає, що це звільнення відбулося через прийняття Виконавчим комітетом Глухівської міської ради оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» керівником закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Як вбачається Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а тільки тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій, і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, що пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Із викладеного вбачається, що будь-яка державна служба є публічною службою. Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулюються Законом України «Про державну службу».

Відповідно до Закону України «Про державну службу» державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Державна служба характеризується тим, що: а) здійснюється на державних посадах у державних органах або їх апаратах; б) має своєю метою реалізацію завдань і функцій держави; в) регламентується Законом України «Про державну службу» та іншими спеціальними законами; г) характеризується особливістю вступу на державну службу, її проходженням, припиненням службових відносин; ґ) пов`язана з присвоєнням рангів, чинів, спеціальних і військових звань; д) характеризується безпартійністю або політичною нейтральністю державних службовців; е) оплачується за рахунок державного бюджету.

Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ та ін.

Вбачається, що займаючи до 24 вересня 2020 року посаду головного лікаря Глухівської центральної районної лікарні, позивач не набував статусу державного службовця, не складав Присягу державного службовця, йому не присвоювався ранг державного службовця. Посада головного лікаря не є посадою державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень, а робота на ній не належить до службової (публічної) діяльності.

Отже, посада позивача не відноситься до публічної служби, оскільки не пов`язана з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, робота позивача головного лікаря в комунальному закладі охорони здоров`я, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України, а тому у даній справі відсутній спір з приводу прийняття громадян на публічну службу та її проходження. Звернення позивача до суду із вказаним позовом спрямоване на відновлення його права на працю внаслідок порушення, на його думку, порядку звільнення з роботи і повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Наявність у спірних правовідносинах сторони суб`єкта владних повноважень Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області, не змінює правову природу спірних правовідносин, та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач не проходить публічну службу, а в спірних правовідносинах відповідач не виконує відносно позивача функцій суб`єкта владних повноважень, а фактично є роботодавцем у трудових відносинах.

Не є публічно правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 727/5571/19 (провадження № 61 17324 св 19).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між сторонами під час та з приводу виконання позивачем посадових обов`язків головного лікаря Глухівської центральної районної лікарні, трудова діяльність якого не пов`язана з проходженням публічної служби, апеляційний суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про підсудність спору у даній справі адміністративному суду та безпідставно закрив провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року по справі № 480/6953/20, яка набрала законної сили, закрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Глухівської міської ради про скасування рішення від 15 травня 2020 року № 100 про затвердження статуту КНП «Глухівська міська лікарня в новій редакції», у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. ОСОБА_1 роз`яснено, що розгляд позовної заяви має відбуватися у порядку цивільного судочинства (а.с. 29-30).

За таких обставин, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі і що суд першої інстанції фактично відмовив йому в доступі до правосуддя.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при закриття провадження у справі допущено неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2021 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області про скасування рішення Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області, а справу направити для продовження розгляду до Глухівського міськрайонного суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук