Справа № 766/1754/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Романенко І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

28.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтувала тим, що 17.04.2018 року між нею та відповідачем фізичної особою - підприємцем ОСОБА_3 укладено договір, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався виготовити продукцію (меблі) по індивідуальному замовленню, а саме - диван «Долорес малютка» вартістю 11795 гривень. Позивач внесла передплату в сумі 6000,00 гривень 17.04.2018 року та 01.05.2018 року сплатила 5795,00 гривень. Відповідачем 03.05.2018 року доставлено товар на зазначену позивачем адресу, однак диван до квартири занести не вдалося, оскільки його розміри були більші ніж дверний прохід. У зв`язку з чим, позивач відмовилася приймати зазначений товар та звернулась до відповідача з претензією про повернення сплачених нею грошових коштів, оскільки їй не було надано повної та вичерпної інформації про придбаний товар. 10.05.2018 року позивач звернулась до Головного управління Держспоживслужби в Херсонській області із заявою про захист прав споживача щодо повернення сплачених нею грошових коштів. У добровільному порядку відповідачем не було повернуто сплачені позивачем кошти за товар. Листом позивача було повідомлено, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_3 там свою діяльність не здійснює. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить розірвати договір від 17.04.2018 року, укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в загальній сумі 12778,48 гривень, які складаються із: 11795,00 гривень - кошти сплачені за договором, 735,30 гривень - інфляційні втрати, 248,18 гривень - 3% річних від суми боргу, а також моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень, яка виразилась в душевних стражданнях позивача через порушення її прав, затратою часу та зусиль, необхідних для захисту порушених прав.

Ухвалою суду від 02.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.10.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки 17.04.2018 року позивачу було запропоновано каталог продукції (меблі) із зазначенням розмірів та габаритів. Позивач відмовилася від такої пропозиції, пославшись на те, що розміри та габарити меблів, яку вона замовила, її влаштовують. У строки, передбачені договором 03.05.2018 року, позивачу було продано меблі відповідно до індивідуального замовлення, належної якості, без дефектів. Виготовлену на замовлення позивача продукцію було доставлено за місцем її проживання: АДРЕСА_2 . Біля квартири виявилося, що розміри меблів, яку замовила позивач, перевищують розміри вхідних дверей, внаслідок чого, меблі можна занести до помешкання лише шляхом тимчасового демонтажу вхідних дверей, від такої пропозиції позивач відмовилась. Таким чином позивач відмовилася від доставленої меблі з тих підстав, що розміри меблів не дозволяють занести меблі через вхідні двері. Договором передбачено, що замовник не може відмовитись від індивідуального замовлення (виготовленої продукції). Відповідач вважає, що ним умови договору виконанні належним чином, а тому позовні вимоги про розірвання договору, стягнення грошових коштів, а також моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши позивача, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.04.2018 року між позивачем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір №105 по виготовленню продукції (меблів) на індивідуальне замовлення, вироблена продукція - диван «Долорес малютка» загальною вартістю 11795,00 гривень.

Згідно розрахункової квитанції серія АААА №26 від 17.04.2018 року позивачем сплачено відповідачу передплату за договором №105 у розмірі 6000,00 гривень, та згідно розрахункової квитанції серія АААА №16 від 01.05.2018 року позивачем сплачено відповідачу доплату до договору №105 у розмірі 5795,00 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував, що позивач здійснила повну оплату вартості товару.

На підтвердження того, що розміри замовленого товару були узгоджені з позивачем, сторона відповідача доказів не надала. Представник відповідача зазначив, що експлікація до договору, про яку зазначено у п.1.1 договору, у відповідача відсутня. Позивач зазначила, що вказані розміри з нею не узгоджувалися. На її питання чи пройде конструкція у її дверний отвір, відповідач запевнив, що збирати конструкцію дивана будуть у неї вдома.

З приводу неналежного виконання умов договору з виготовлення меблів позивачка зверталася до Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області та отримала відповіді з рекомендаціями звернення до суду.

Таким чином, суду не надано докази на підтвердження того, що між сторонами при укладанні договору було узгоджено розмір дивану, який замовила позивач.

В травні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася з претензією до ФОП ОСОБА_3 щодо повернення грошових коштів в сумі 11795,00 гривень, проте дана вимога відповідачем не була виконана.

Правовідносини сторін урегульовано, крім Цивільного кодексу України, положеннями Закону України від 12 травня 1991 року "Про захист прав споживачів" (надалі Закон), який є спеціальним законом і відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з ч.4 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ з наступними змінами (далі Закон №1023-ХІІ) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Споживачі зобов`язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації.

Частиною 1 статті 6 вказаного Закону визначено, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові наслідки порушення зобов`язання визначенні в ст.611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановленні договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За п. 4 ч. 1 ст.708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

За змістом ст.708 ЦК України та ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, вона, керуючись нормами ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» ставить питання про розірвання договору з відповідачем та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову посилалась на Закон України «Про захист прав споживачів» та ст.700 ЦК України, нормами якої передбачено обов`язок продавця надати покупцеві всю необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу.

Відповідно до частин 1, 2 статті ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж.

Такі ж права споживача передбачені і ст.707 ЦК України.

Відповідно до ст.700 ЦК України, продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Покупець має право до укладання договору купівлі-продажу оглянути товар, вимагати проведення в його присутності перевірки властивостей товару або демонстрації користування товаром, якщо це не виключено характером товару і не суперечить правилам роздрібної торгівлі. Якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено,- в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. Продавець, який не надав покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо покупець доведе, що вони виникли у зв`язку з відсутністю у нього такої інформації.

Згідно з ч.14 Закону №1023-ХІІ вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Частиною 3 ст.10 Закону №1023-ХІІ визначено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Відповідно до п.4 ст.10 вказаного Закону за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Пунктом 15 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Згідно зі ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів" за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції.

Таким чином, саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Пунктом 12 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

На підтвердження позовних вимог позивачка посилалась на те, що товар не може бути використаний нею за призначенням, оскільки він не може бути за розміром внесений до її квартири, а відповідач відмовився розібрати та змонтувати диван у її помешканні.

Судом встановлено, що поставлений ФОП ОСОБА_3 товар (диван) не задовольнив потреби позивача, оскільки за розмірами не може бути внесений до її помешкання і це є істотним недоліком товару, товар позивачем не використовувався, зберігається у відповідача.

Цивільний процес здійснюється на засадах змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою, сьомою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судому випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У положеннях статей 81, 82 ЦПК України встановлено правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами.

Згідно з положенням, передбаченим статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов`язків доказування.

При вирішенні спорів про захист прав споживачів необхідно враховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання лежить на продавцеві.

Тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, лежить на виконавцеві.

Відповідно до зазначених вище норм Закону вина виконавця у неналежному виконанні зобов`язання презюмується. Вимоги споживача не підлягають задоволенню тільки у разі, якщо виконавцем буде доведено, що недоліки у виконаних роботах або наданих послугах виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Стороною відповідача, на яку покладено обов`язок довести, що недолік товару (виготовлення товару такого розміру, що не може бути внесений до квартири позивача) виник з вини позивача, зазначена обставина не доведена. Стороною відповідача не надано додаток до укладеного договору, яким були за твердженням відповідача погоджені з позивачем розміри товару. Тому суд не приймає до уваги доводи відповідача про відповідність виготовленого товару умовам договору.

Посилання відповідача на ту обставину, що меблі були виготовлені за індивідуальним заказом позивача, а відтак не підлягають поверненню, є безпідставними.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Відтак позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі-продажу меблів - дивану та повернення коштів в сумі 11795,00 гривень підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_4 зі сторони відповідача, яка в судовому засіданні показала, що працює в магазині меблів, в якому позивач замовляла диван близько трьох років назад, де позивачу було запропоновано диван зі знімними деталями, від чого вона відмовилась, та наполягала на виготовленні дивану без зйомних елементів, оскільки показання свідка спростовуються встановленими судом обставинами.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат та 3% річних, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідач ФОП ОСОБА_3 зобов`язаний сплатити позивачу суму вартості за товар 11795,00 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відтак, за період з 18.05.2018 року по 28.01.2019 року з урахуванням сукупного індексу інфляції за період - 1,06234, інфляційні втрати складають 735,30 гривень (11795,00 гривень х 1,06234 - 11795,00 гривень).

А сума трьох відсотків річних за період з 18.05.2018 року по 28.01.2019 року за 256 прострочених днів складає 248,18 гривень (11795,00 гривень х 3 х 256 прострочених днів : 365 днів: 100).

У зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 12778,48 гривень, що складаються із: 11795,00 гривень - кошти сплачені за договором, 735,30 гривень - інфляційні втрати, 248,18 гривень - 3% річних від суми боргу.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд встановив, що внаслідок дій відповідача ФОП ОСОБА_3 щодо виготовлення меблів з істотними недоліками, позивач зазнала душевних страждань у зв`язку з тим, що протягом 2018-2021 років була позбавлена можливості використовувати придбаний товар для своїх потреб, тривале невиконання відповідачем та ігнорування законних вимог по поверненню коштів, неповернення грошових коштів за меблі призвело до необхідності звертатися за захистом своїх прав до Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області та відстоювати свої права в суді, що призвело до порушення прав позивача як споживача, порушило нормальний життєвий уклад.

З урахуванням глибини душевних страждань позивача, а також вимог розумності і справедливості при визначенні розміру моральної шкоди, суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди повинен становити 3000,00 гривень.

У відповідності до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про захист прав споживача», оскільки позивач як споживач була звільнена від сплати судового збору, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1536,80 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13,76, 81, 89, 141, 158, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Розірвати договір від 17.04.2018 року, укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 12778,48 гривень, які складаються із: 11795,00 гривень - кошти сплачені за договором, 735,30 гривень - інфляційні втрати, 248,18 гривень - 3% річних від суми боргу.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000,00 гривень.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 20.04.2021 року.

Суддя: С.І.Майдан