У Х В А Л А

смт. Короп 26 квітня 2021 року

Суддя Коропського районного суду Чернігівської області Балаба О.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір позики, укладений між позивачем та ТОВ «Мілоан» та витребувати у відповідача оскаржуваний договір.

Ознайомившись із поданою позовною заявою та доданими до неї документами вважаю, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а тому повинна бути залишена без руху з таких підстав.

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позові не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Фактично зміст позову складають лише норми законодавства та витяги з судової практики, тобто позивач посилається лише на абстрактні вимоги, які ніяким чином не аргументовані.

Згідно частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви з немайновими вимогами до суду судовий збір справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, Закон чітко розмежовує, що від оплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів.

Позивач не звільнений від сплати судового збору за позовною вимогою немайнового характеру про визнання недійсного договору позики, оскільки вказана позовна вимога не відносяться до вимог, пов`язаних з захистом прав споживачів та позивач в даному випадку не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином вимога про визнання недійсним договору кредитування, за своєю природою є цивільно-правовими та не підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Натомість, у поданій позовній заяві позивач посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» зазначив, що звільнений від сплати судового збору за подання цього позову на підставі ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору є правовідносини, які склалися при укладанні договору кредитування.

Відтак позивачу необхідно сплатити суму судового збору і надати суду документ, що підтверджує його сплату в сумі 908,00 грн., відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

В порушення п. п. 6, 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не зазначає у позові: чи вживалися ним заходи досудового врегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, позивачем не надано копію оскаржуваного договору, а матеріали справи не містять причин його не надання та доказів, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Положеннями ч. 1 ст. 185 ЦПК України, зазначено, що суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення вказаних недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява, згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вважається неподаною та повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України суддя,

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про захист прав споживачів залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі неусунення недоліків у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Балаба О. А.