У Х В А Л А

про забезпечення позову

Справа № 126/932/21

Провадження № 2-з/126/6/2021

"23" квітня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Губко В. І. розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2021 ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просила визнати автомобіль BMW червоного кольору, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , холодильник LG GN-C 422SVCZ, електрична духовка моделі ОЕ 66134IV RUSTIC GLASS та керамічна варильна поверхня моделі MVH 6032 GBL RUSTIC майном спільної сумісною власності подружжя та їй належить 1/2 частка у вказаному майні; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки майна спільної сумісної власності подружжя в сумі 214 205 грн.

Одночасно позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все належне ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: с. Бирлівка Бершадського району Вінницької області, майно.

Розгляд заяви здійснено у строки, визначені ч. 1ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

За наслідками розгляду відповідних матеріалів, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Звертаючись до суду із даною заявою ОСОБА_1 не надала суду жодних належних та допустимих доказів наявності у ОСОБА_2 будь-якого нерухомого чи рухомого майна. Отже, в матеріалах позовної заяви та заяви про забезпечення позову відсутні відомості на яке саме майно, яке належить відповідачеві, позивач просить накласти арешт, відсутні відомості щодо вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт, у зв`язку з чим, неможливо встановити, що накладення арешту на зазначене майно є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не конкретизованою, у заяві не вказано на яке саме майно необхідно накласти арешт, не вказано перелік належного відповідачу майна, на яке просить накласти арешт позивач та яке належить відповідачу на праві приватної власності.

Також, позивачем не надано доказів того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Оскільки суд позбавлений можливості накласти арешт на все майно ОСОБА_2 без зазначення його індивідуальних ознак та враховуючи те, що позивачем в клопотанні про забезпечення позову належно не обґрунтовано необхідності забезпечення позову саме у спосіб накладення арешту на все майно відповідача, а тому, суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. І. Губко