справа № 752/8565/21
провадження №: 2-з/752/334/21
У Х В А Л А

Іменем України

02.04.2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просять стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200000 доларів США, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 150000 доларів США.

Разом із поданням позовної заяви, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 в межах ціни позову 350000 доларів США, а саме: житловий будинок загальною площею (кв. м): 413.1, житловою площею (кв. м.): 177.7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а на земельній ділянці з кадастровим номером: :72:531:0129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; земельну ділянку площею 0,0964 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером: :72:531:0129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

В обґрунтування вимог заяви, позивачі посилаються на те, що відповідач разом із третьою особою, як подружжя, понад 4 роки мають солідарні майнові зобов`язання перед позивачами, які не виконували протягом усього цього часу навіть частково. Позивачі зазначають, що відповідач та третя особа як подружжя, не перебувають у скрутному матеріальному становищі, зокрема, мають у власності низку об`єктів нерухомого майна згідно відкритих даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також зазначають, що подружжя ОСОБА_5 будувало житловий будинок загальною площею 413.1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером: :72:531:0129. Позивачі зазначають, що офіційного джерела доходів у розмірі, співмірному із вартістю будівництва будинку, відповідач та третя особа не мають, то наймовірніше, що запозичені кошти витрачалися на будівництво будинку. Позивачі зазначають, що означені факти вказують на недобросовісність відповідача та третьої особи, як солідарних боржників, а також на те, що вони мають схильність до оформлення права власності на власне майно таким чином, щоб максимально ускладнити кредиторам звернення стягнення на нього. В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначають, що повернути борги позивачів за рахунок ОСОБА_4 навряд чи вдасться, оскільки Господарським судом м. Києва за його заявою відкрито провадження у справі про неплатоспроможність №910/15694/20. При цьому позивачі відзначають, що одним з кредиторів ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , а враховуючи що сторони є подружжям, то це, на їх думку, є явно штучною заборгованістю, задокументованою з метою введення у справу про банкрутство дружніх до себе кредиторів, а насправді відповідних зобов`язань не існує. Позивачі зазначають, що усі обставини вказують на існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого судового рішення про стягнення з відповідача заборгованості в разі неприйняття заходів забезпечення позову.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявники посилаються як на підстави вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, всупереч вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову судом встановлено, що 10.02.2016 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 200000 доларів США в якості безпроцентної позики, що підтверджується розпискою від 08.11.2016 року. Також встановлено, що 19.04.2016 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 150000 доларі США в якості безпроцентної позики, що підтверджується розпискою від 08.11.2016 року.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (дата формування 27.03.2021), згідно з якої житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (дата формування 27.03.2021), згідно з якої земельну ділянку площею 0,0964 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Подана заява про забезпечення позову не містить доказів про існування обставин, які унеможливлять виконання рішення суду, у разі невжиття, вказаного в заяві виду забезпечення позову, зокрема, заява не містить обґрунтування ризиків здійснення відповідачем будь-яких дій направлених на відчуження майна.

В заяві не зазначені обставини та докази, які б стверджували про те, що застосування вказаного заходу забезпечення позову не призведе до дисбалансу прав сторін по справі.

Разом з цим, під час розгляду питання про забезпечення позову, суд бере до ринкову вартість житлового будинку та земельної ділянки, яка може значно перевищувати розмір позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Мазур