Ухвала

21 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 592/2651/20

провадження № 61-15461св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

особа, яка не брала участі у розгляді справи, - Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на ухвалу Сумського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Собини О. І., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 15 грудня 2019 року між ним та ОСОБА_2 укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав у позику кошти у розмірі 480 000,00 грн на строк до 15 січня 2020 року, про що було складено розписку.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору позики щодо повернення коштів, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 480 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 квітня 2020 року у складі судді Князєва В. Б. позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі

480 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконує умови укладеного з позивачем договору позики, не повертає взяті у нього у борг кошти, а тому вони підлягають стягненню у судовому порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 , особа, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу.

У серпні 2020 року сторони у справі звернулися до апеляційного суду із клопотанням про затвердження мирової угоди із закриттям провадження у справі.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року затверджено мирову угоду, укладену 21 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 , на таких умовах: припиняється право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею

61, 6 кв. м, житловою площею 36, 9 кв. м, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 05 листопада 2004 року, у рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 у сумі 480 000 грн за розпискою від 15 грудня 2019 року. Позивач ОСОБА_1 відмовляється від майнових вимог у сумі 480 000,00 грн до ОСОБА_2 , які виникли у ОСОБА_2 на підставі розписки від 15 грудня 2019 року.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 квітня 2020 року визнано нечинним. Провадження у справі закрито.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що укладена між сторонами мирова угода не суперечить закону, відповідає інтересам обох сторін, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому вона підлягає затвердженню із закриттям провадження у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Ковпаківський ВДВС у м. Суми, виконавча служба) просить скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у затвердженні мирової угоди, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції, затверджуючи укладену між сторонами мирову угоду та закриваючи провадження у справі, не звернув уваги на те, що умови угоди порушують права та інтереси виконавчої служби. Так, у виконавчій службі здійснюється примусове виконання виконавчого листа № 592/12206/15-ц, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Сбербанк» заборгованості у розмірі 130 567, 35 грн, у межах якого було накладено арешт на все належне відповідачу майно. Крім того, постановою державного виконавця від 25 вересня 2019 року, винесеною у межах виконання виконавчого листа № 592/12206/15-ц, з ОСОБА_2 на користь виконавчої служби стягнуто виконавчий збір у розмірі 13 056,74 грн. Заявник зазначає, що перехід права власності на належну боржнику квартиру від відповідача до позивача унеможливить виконання зазначеного виконавчого листа за рахунок спірної квартири, а тому ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження, а ухвалою від 12 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

15 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав у позику кошти у сумі 480 000,00 грн на термін до 15 січня 2020 року, про що було складено розписку.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 умов договору позики щодо повернення взятих у борг коштів ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який задоволено рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 квітня 2020 року.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 , особа, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 уклали мирову угоду від 21 серпня 2020 року, відповідно до умов якої у рахунок погашення боргу відповідача перед позивачем у розмірі 480 000,00 грн припиняється право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61, 6 кв. м, житловою площею 36, 9 кв. м, яка належить останньому на підставі договору купівлі-продажу від 05 листопада 2004 року.

26 серпня 2020 року Сумський апеляційний суд постановив ухвалу про затвердження зазначеної мирової угоди та закриття провадження у справі.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини сьомої статті 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

За своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами, та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами.

Затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства має бути виконаний за правилами статей 509, 525, 526 ЦК України.

Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

Цивільним процесуальним законом покладено на суд обов`язок під час визнання мирової угоди перевірити, чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

За положеннями пункту 1 частини п`ятої статті 207 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, є невиконуваними, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, виходячи із змісту статті 207 ЦПК України, укладена в цивільному процесі мирова угода породжує права та обов`язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається сторонами, затверджується судом відповідно до вимог цивільного процесуального права, з урахуванням норм матеріального цивільного права.

Отже, обов`язковою умовою затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами, в тому числі з виходом за межі предмета спору, є та умова, що така мирова угода не повинна порушувати прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення ЄСПЛ у справі «Bruаlla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, п. 33).

Згідно зі статтею 389 ЦПК України право оскаржити у касаційному порядку судові рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) чи обов`язки.

Не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в касаційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки та про які саме.

Водночас судове рішення, оскаржуване незалученою особою, має безпосередньо стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи, тобто суд розглянув та вирішив спір про право у правовідносинах, учасником яких є заявник, або вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси.

Слід враховувати і те, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах

від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 03 червня 2019 року

у справі № 910/6767/17, від 25 жовтня 2019 року у справі № 910/16430/14,

від 05 травня 2020 року у справі № 910/9254/18.

Ковпаківський ВДВС у м. Суми звернувся з касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження у зв`язку з визнанням мирової угоди, вважаючи її такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Надані виконавчою службою докази не підтверджують, що оскаржуваною ухвалою порушено її права та інтереси.

Так, обґрунтовуючи порушення своїх прав оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції, Ковпаківський ВДВС у м. Суми посилався на те, що на його виконанні перебуває виконавчий лист № 592/12206/15-ц, виданий Ковпаківським районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Сбербанк» заборгованості у розмірі 130 567, 35 грн, у межах якого було накладено арешт на все належне відповідачу майно. Крім того, вказує, що постановою державного виконавця від 25 вересня 2019 року, винесеною у межах виконання виконавчого листа № 592/12206/15-ц, з ОСОБА_2 на користь виконавчої служби стягнуто виконавчий збір у розмірі 13 056,74 грн. Зазначає, що перехід права власності на спірну квартиру від відповідача до позивача унеможливить виконання зазначеного виконавчого листа, а також стягнення з відповідача суми виконавчого збору шляхом звернення стягнення на вказану квартиру.

Такі аргументи можуть свідчити про порушення умовами мирової угоди прав саме АТ «Сбербанк», яке касаційну скаргу на ухвалу суду апеляційної інстанції не подавало, а не виконавчої служби, оскільки стягнення заборгованості на підставі рішення суду відбулося саме на користь банку. При цьому державна виконавча служба не уповноважена на представлення інтересів стягувача щодо оскарження судових рішень, якими вирішено питання про права та інтереси банку.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обсяг прав та обов`язків виконавців при виконанні судових рішень, однак цією нормою не передбачено право чи обов`язок виконавця на звернення до суду зі скаргами на судові рішення у зв`язку із вирішенням судами питання про права та обов`язки сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого листа.

Мотивувальна та резолютивна частини ухвали суду апеляційної інстанції не містять висновків та вказівок суду про права, інтереси та (або) обов`язки виконавчої служби. Виконавча служба не є учасником правовідносин договору позики, укладеного між сторонами у справі, що переглядаються.

Отже, Ковпаківський ВДВС у м. Суми не довів належними та допустимими доказами, що умови мирової угоди, затвердженої судом апеляційної інстанції, порушують його права чи інтереси.

Висновки Верховного Суду

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Перевіривши право Ковпаківського ВДВС у м. Суми на оскарження у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, оскільки заявник не довів, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Керуючись статтею 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на ухвалу Сумського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович