Номер провадження: 88-ц/813/5/21
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Дришлюка А.І., Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та її адвоката Куницького К.П.,

у відкритому судовому засіданні роглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила: встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з моменту її народження до моменту смерті ОСОБА_3 ..

Позов мотивовано тим, що батьки позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина з 1985 року. За час проживання у них народилися діти - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки на момент народження дітей, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі, вони не подавали спільні заяви та ОСОБА_3 особисто із заявою до органів РАГС не звертався щодо визначення походження дітей, то запис про батька ОСОБА_8 відповідно до статті 55 КпШС України був проведений за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові записані за її вказівкою.

З дня народження і по даний час позивач проживає в будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлення факту батьківства необхідно позивачу для вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Одеси, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено факт сумісного проживання однією родиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з моменту народження ОСОБА_1 до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704, 80 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_8 доведено те, що ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя визнавав своє батьківство щодо неї, вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю у будинку АДРЕСА_1 , з дня народження до смерті останнього.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що під час розгляду справи, суд першої інстанції не звернув уваги на наявні у справі докази, відповідно до яких ОСОБА_3 з 30 квітня 1976 року перебував у шлюбі з ОСОБА_10 , був зареєстрований та проживав у будинку АДРЕСА_1 та займав одну кімнату, площею 25,0 кв.м..

Позивач ОСОБА_1 з 05 серпня 2005 року зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_3 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після його смерті ОСОБА_3 спадкові права не оформлював.

Наведені обставини спростовують підстави позову ОСОБА_1 , а отже позивачем не доведено спільне проживання її матері та ОСОБА_3 , ведення ними спільного господарства, а також не надано доказів, що достовірно підтверджують визнання ОСОБА_3 свого батьківства відносно позивача й спільного проживання однією сім`єю з ним з дня народження й до дня його смерті.

За життя ОСОБА_3 , мати позивача - ОСОБА_5 , ні сама позивач ОСОБА_8 після досягнення повноліття в 2006 році не вирішували питання щодо батьківства.

Крім наведеного, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_8 має право на захист свого права у випадку порушення його відповідачем ОСОБА_2 , але під час розгляду справи не доведено, що останній порушує права позивача, тому, відповідно до статей 15, 16 ЦК України її право не підлягає судовому захисту.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року залишено без змін.

28 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами.

Посилаючись на те, що Суворовським районним судом м. Одеси при оброблені адвокатського запиту адвоката Куницького К.П. надіслано два рішення суду, зміст яких спростовує висновок апеляційної інстанції заснований на припущеннях та доводить, що за чотири роки до народження ОСОБА_1 , ОСОБА_3 припинив шлюбні відносини з ОСОБА_10 (у шлюбі ОСОБА_11 ).

Так, відповідно до рішення районного народного суду Ленінського району м. Одеси від 05 березня 1985 року у справі №2-233/1985 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 стягнуто аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_12 , 1977 р.н..

Відповідно до рішення суду Ленінського району м. Одеси від 26 березня 1993 року у справі №2-241/93 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 припинено.

Таким чином дані обставини свідчать, що сумісне проживання між ОСОБА_3 та ОСОБА_14 припинено з 1984 року.

Також заявник посилається на те, що згідно листа ОСОН КМ «Балтський» №21/04 від 22 квітня 2020 року надісланого на ім`я адвоката Куницького К.П, при перевірці журналу видачі довідок встановлено, що довідки №№388, 389 від 06 липня 2018 року видавалися ОСОБА_1 ..

В свою чергу, зміст листа ОСОН КМ «Балтський» №19/05 від 16 травня 2019 року, підписаний ОСОБА_15 у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_16 не відповідає дійсності через помилку.

На підставі зазначених обставин, ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою та просила задовольнити її вимоги в повному обсязі.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідач по справі ОСОБА_2 не з`явився, але про розгляд справи він сповіщався неодноразово, належним чином та завчасно, судові повістки надсилались на усі відомі суду адреси проживання та реєстрації, що були надані відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, однак уся судова кореспонденція поверталась до суду із відміткою «адресат відсутній».

Згідно із ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, 03 липня 2020 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинам, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи- заявника та його адвоката, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, прийшла до висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та громадян і підлягають виконанню на всій території України

Так, ч. 1 ст. 423 ЦПК України визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За пунктами 3 - 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджується нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як зазначено у п. 7 вищезазначеної Постанови, питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Разом з тим, процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі «PRAVEDNAYA v. RUSSIA № 69529/01, § 27, 28, від 18 листопада 2004 року).

Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 229 ЦПК України).

Окремо взяті докази не можуть розглядатися як нововиявлені обставини, та процедура перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами не може використовуватися як завуальована форма перевірки законності остаточності судового рішення, яке набрало чинності.

Так у своїй заяві ОСОБА_1 посилається на рішення районного народного суду Ленінського району м. Одеси від 05 березня 1985 року у справі №2-233/1985 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 стягнуто аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_12 , 1977 року народження та рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 26 березня 1993 року у справі №2-241/93 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 припинено.

Однак, заява про перегляд постанови у зв`язку із нововиявленими обставинами не містить належних обґрунтувань, а також доказів того, що дані рішення суду неможливо було надати при остаточному слуханні справи апеляційним судом.

Процедура перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя, разом з тим, у даному випадку не йдеться про виправлення судової помилки.

Так, під час перегляду рішення суду першої інстанції, апеляційним судом взято до уваги, що керівник Органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Балтський» в м. Одесі Васильєв С.В. в листі від 16 травня 2019 року №19/05 надав відповідь на запит адвоката Меркулової В.А про те, що довідки від 15.01.2011 року №486, від 06 липня 2018 року №388 про те, що ОСОБА_1 постійно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 не видавав.

Наразі заявник посилається на лист Органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Балтський» в м. Одесі №21/04 від 22 квітня 2020 року надісланого на запит адвоката Куницького К.П., в якому зазначено, що довідки №388, 389 від 06 липня 2018 року видавались ОСОБА_1 , а зміст листа від 16 травня 2019 року №19/05 не відповідає дійсності через помилку. Також адвокатом Куницьким К.П. у судовому засіданні 22 квітня 2021 року надано копію витягу з ЄРДР №0000257 від 14 квітня 2021 року.

Згідно із п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012р. №4, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого судового рішення, як підстави для його перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами (пункт 2 частини другої статті 361 ЦПК) мають існувати на момент ухвалення судового рішення, але про їх недостовірність заявнику не було відомо. Такі нововиявлені обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.

Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального права, доводи заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, колегія суддів приходить до висновку, що заявником не приведено нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати чи змінити судове рішення, а доводи заявника, на які він посилається, як на нововиявлені обставини, не відносяться до таких у розумінні ст. 423 ЦПК України, а тому підстави для перегляду і скасування постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами відсутні.

Відповідно до пункту 1 частин третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу (частина четверта статті 429 ЦПК України).

Оскільки зазначені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України і не мають як істотного, так і будь-якого значення для вирішення цієї справи, то у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року слід відмовити та зазначену постанову залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 381 - 384, 390, 423, 429 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значеннявідмовити.

Постанову Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 27 квітня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік