Справа №491/66/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2021 року м. Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області у складі головуючого у справі судді Желяскова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Ананьїв Одеської області цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 11820,12 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_3 (далі - Позичальник) звернувся до АТ КЬ «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 12 жовтня 2012 року.

Згідно позовної заяви Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позичальник ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Позичальника у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Позичальника щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Позивач зазначає, що відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПРИВАТБАНК», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

В позовній заяві зазначено, що при укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем зазначено, що на його думку, формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Позичальник. Заявою Позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Згідно позовної заяви, акцентуючи пропозицію Банку Позичальник підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди Позичальника, дія Договору підтверджується фактом користування Позичальником картковим рахунком та використання кредитних коштів.

Також, позивач зазначив, що виконання Позичальником Договору вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Отже, на думку позивача, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

В позовній заяві зазначено, що відповідно до виявленого бажання, Позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 8000,00 грн.

В позовній заяві зазначено, що щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких Позичальник при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.51 Договору - «короткостроковий кредит» який надасться Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Позивач зазначає, що пунктом 1.3.2.3 Договору передбачена можливість зміні Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки: - у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.3.1.9 Договору; - у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.2.3. Договору). На підставі п. 1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором.

Також в позовній заяві зазначено, що згідно п.п.1.6.1, 1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua; SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.5.4. Договору.

Позивач вказує на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору а саме згідно до п. 2.1.12.3. погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору.

Таким чином, Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу. Згідно до п. 1.1.49. Договору Мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань Позичальника, які щомісяця повинен сплачувати Позичальник протягом терміну дії карти. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості Клієнта.

Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Позичальник порушує зобов`язання за даним договором.

Як зазначає позивач, виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено Позичальником, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які (на конкретну дату мали бути погашені Позичальником, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі.

Згідно позовної заяви, позичальник зобов`язався: - на підставі п. 2.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; - слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п.2.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Позивач зазначив, що відповідно до п.2.1.3.3 Договору Позичальник доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п.2.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Як зазначено в позовній заяві, згідно п.2.1.12.7.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.12.6.2 Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п.2.1.12.11 Договору, Банк має право вимагати дострокового вигнання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_3 помер.

При цьому, як зазначає позивач, згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягам строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 Місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці Позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 12 січня 2015 року по 12 липня 2015 року.

В даному випадку, на думку позивача, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - Відповідач). Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: 66401, Одеська обл., Ананьївський р-н, сел.Вербово.

В позовній заяві позивач зазначив, що за змістом ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч.3 ст.1281 ЦК України).

Позивач вказує, що на виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 23 травня 2020 року була направлена претензія кредитора до Ананьївської районної державної нотаріальної контори, та 11 червня 2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як Відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

При цьому, позивач зазначає, що згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 11 вересня 2020 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Згідно з другим абзацам ч.2 ст.1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 12 жовтня 2012 року становить - 11820,12 грн., яка складається з наступного: 6767,80 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 6767,80 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5052,32 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0.00 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нараховано комісії.

Також, позивач зазначив, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України Позивачем на адресу відповідної нотаріальної контори та Відповідача направлялись претензії кредитора, які не були задоволені.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 11820,12 грн. за кредитним договором № б/н від 12.10.2012, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 5 лютого 2021 року у справі було відкрито провадження, прийнято рішення про здійснення її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки до позовної заяви було додано відповідне клопотання представника позивача (а.с.8).

Крім того, при відкритті провадження у справі судом було розглянуто та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.11-12), а саме: 1) витребувано у Ананьївській міській раді, Ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 04056807, яка розташована за адресою: 66400, Одеська область, м.Ананьїв, вул.Незалежності, 51, довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: 66432, Одеська область, Ананьївський район, с.Вербове, які проживали разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , станом на день його смерті; 2) витребувано у Ананьївській районній державній нотаріальній конторі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 02899602, яка розташована за адресою: 66400, Одеська область, м.Ананьїв, вул.Героїв України, буд. 42, належним чином завірену копію спадкової справи заведеної на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

Про витребування доказів судом зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі, яку для виконання направлено до Ананьївської районної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Ананьївської міської ради.

Крім того, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатків до неї направлено відповідачу - ОСОБА_1 з супровідним листом суду від 5 лютого 2021 року №491/66/21/769/2021 (а.с.86) та отримано ним 18 лютого 2021 року, що підтверджується розпискою в «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення…» (а.с.146).

Також, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатків до неї було направлено відповідачці - ОСОБА_2 з супровідним листом суду від 5 лютого 2021 року №491/66/21/770/2021 (а.с.87) та була нею отримана 18 лютого 2021 року, що вбачається з «Рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення…» (а.с.147), яке повернулося на адресу суду.

При цьому, в установлені, в ухвалі суду від 5 лютого 2021 року про відкриття провадження у справі, строки відповідачі до суду відзиви на позовну заяву, клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін або зустрічні позовні заяви.

Враховуючи викладене, у відповідності до положень ч.8 ст.178, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами.

При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що ОСОБА_3 (далі - Позичальник) звернувся до АТ КЬ «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 12 жовтня 2012 року.

Згідно позовної заяви Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позичальник ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Позичальника у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Позичальника щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

На підтвердження зазначеного факту до позовної заяви додано «Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку» (а.с.20) яка заповнена від імені ОСОБА_3 та датована 12 жовтня 2012 року.

Також, до позовної заяви додано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 30 листопада 1995 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.51-52) на ім`я ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Паулешти Каларашського району Р.Молдова.

Відомості про особу, які містяться в зазначеній копії паспорту та у «Анкеті-заяві…» (а.с.20) співпадають.

Як вказано у позовній заяві Позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 8000,00 грн. Проте, в порушення умов договору Позичальник свої зобовязання з повернення кредитних коштів належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

При цьому, як зазначено в позовній заяві ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 14 червня 2018 року у справі №491/513/18 за позовною заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (а.с.55), а також копією листа Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 28 травня 2020 року №549/01-16 (а.с.58).

Позивачем свої вимоги пред`явлено як до відповідачів до:

-ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Вербове Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 14 липня 2006 року (а.с.53);

-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с.Вербове Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 4 вересня 2001 року (а.с.54).

В обґрунтування пред`явлення вимог саме до зазначених осіб позивач зазначив, що спірні правовідносини передбачають правонаступництво, що вбачається зі змісту ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК України, відповідно до яких у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

При цьому, позивач зазначив в позовній заяві, що відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягам строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 Місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. В даному випадку, на думку позивача, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - Відповідач). Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: 66401, Одеська обл., Ананьївський р-н, сел.Вербово.

Проте, з даного приводу суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є кредитором, а ОСОБА_3 був боржником, у зобов`язанні, яке виникло при підписанні ОСОБА_3 «Анкети-заяви…» від 12 жовтня 2012 року (а.с.20) та отримання ним кредитних коштів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 608 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

При цьому, згідно статей 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини 1 статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що кредитні правовідносини, як боргові за своєю суттю, передбачають перехід боргових зобов`язань до спадкоємців боржника (позичальника) в межах вартості успадкованого ними майна.

Проте, слід звернути увагу на те, що згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначалося, ухвалою суду від 5 лютого 2021 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, зокрема, витребувано в Ананьївській районній державній нотаріальній конторі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 02899602, яка розташована за адресою: 66400, Одеська область, м.Ананьїв, вул.Героїв України, буд. 42, належним чином завірену копію спадкової справи заведеної на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

На виконання зазначеної ухвали листом від 10 лютого 2021 року №153/01-16 (а.с.90) Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області було надано суду копію спадкової справи №359/2015 (а.с.91-140), заведеної до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23 жовтня 2015 року №41890256 (а.с.103) ОСОБА_3 за життя заповіту не склав, а отже в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Частинами 1 та 2 статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Позивач в позовній заяві будь-яких відомостей про те до якої саме черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 належать відповідачі не наводить, посилаючись на те, що згідно наявних в позивача копій паспортів відповідачі та Позичальник мали одне і те саме зареєстроване місце проживання - с.Вербове Ананьївського району Одеської області.

Згідно частини 1 статті 1260 ЦК України у разі спадкування за законом усиновлений та його нащадки, з одного боку, та усиновлювач і його родичі - з другого, прирівнюються до родичів за походженням.

Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до статті 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Згідно статті 1264 ЦК України четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Зі змісту наведених норм вбачається, що статтями 1260-1263 та 1265 ЦК України передбачено спадкування за законом, а статтею 1264 ЦК України передбачається спадкування за законом особами, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При цьому, а ні позовна заява, а ні надана Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеською області копія спадкової справи №359/2015 (а.с.91-140), не містять жодних відомостей та доказів родинних зв`язків між ОСОБА_3 з одного боку, та відповідачами у справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з іншого боку, що свідчить про те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, що відповідачі взагалі входять до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 відповідно до статей 1260-1263 та 1265 ЦК України.

Судом також було задоволено клопотання представника позивача про витребування в Ананьївській міській раді довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: 66432, Одеська область, Ананьївський район, с.Вербове, які проживали разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , станом на день його смерті, про що зазначено в ухвалі від 5 лютого 2021 року про відкриття провадження у справі.

На виконання ухвали суду в цій частині Ананьївською міською радою листом від 11 лютого 2021 року №439 (а.с.142) було надано суду довідку від 11 лютого 2021 року №440 (а.с.143) про осіб, які мали місце проживання та постійно проживали разом із ОСОБА_3 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, з довідки Ананьївської міської ради від 11 лютого 2021 року №440 (а.с.143) вбачається, що ані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , спільно з ОСОБА_3 на момент його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживали та спільного зареєстрованого місця проживання не мали, що свідчить про те, що вони не входять до кола спадкоємців за законом згідно зі статтею 1264 ЦК України.

Крім того, слід зазначити, що Главою 87 ЦК України визначено порядок здійснення права на спадкування.

Так, частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Саме з фактом прийняття спадщини статті 1281, 1282 ЦК України пов`язують обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця.

При цьому, позивач в позовній заяві посилався на те, що відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 від повно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки мали одне й те саме зареєстроване місце проживання.

Проте, як зазначалося вказане твердження цілком спростовується довідкою Ананьївської міської ради від 11 лютого 2021 року №440 (а.с.143) та підтверджується копією спадкової справи №359/2015 (а.с.91-140), відповідно до якої відповідачі спадщину після смерті ОСОБА_3 не приймали.

При цьому, частини 2 статті 12 ЦПК України, якою дано визначення принципу змагальності цивільного судочинства, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Визначення принципу диспозитивності цивільного процесу наведене у статті 13 ЦПК України.

Так, частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене відповідає положенням частини 1 статті 81 ЦПК України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями позичальника - ОСОБА_3 та прийняли спадщину після його смерті виявилося лише припущенням позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зазначила, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно частини 2 статті 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що заміна неналежного відповідача у справі судом з власної ініціативи не передбачена.

При цьому, судом з метою сприяння позивачу у повній та всебічній реалізації ним своїх процесуальних прав 11 лютого 2021 року за вихідним №491/66/21/911/2021 було направлено лист (а.с.144), в якому повідомлено позивача про те, що на виконання ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 5 лютого 2021 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою було надано копію спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_3 , з якої вбачається, що спадщину після його смерті прийняла особа відмінна від тих, які зазначені позивачем в якості відповідачів.

Також .у вказаному листі позивачу було роз`яснено його право ознайомитись з матеріалами справи (ст.43 ЦПК України) та право порушити перед судом питання про заміну неналежного відповідача (ст.51 ЦПК України).

Лист Ананьївського районного суду Одеської області від 11 лютого 2021 року за вихідним №491/66/21/911/2021 було отримано представниками позивача 17 лютого 2021 року, про що свідчить «Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення…» (а.с.145), яке повернулося на адресу суду.

Проте, станом на 27 квітня 2021 року позивач жодних заходів до ознайомлення з матеріалами справи не вжив, з клопотанням про заміну неналежного відповідача до суду не звернувся, та взагалі жодної відповіді на лист від 11 лютого 2021 року до суду не направив.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 40 постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовна заява та інші матеріали справи не містять жодних доказів того, що вимоги пред`явлені до осіб, які мають бути відповідачами, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 264, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 509, 510, 526, 527, 611, 612, 623, 624, 625, 1046-1049 1052, 1054ЦК України,суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Відомості про сторін у справі:

Позивач:АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. №1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570;
Відповідачі:- ОСОБА_1 , зареєстрований в с.Вербове Ананьївського району Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ; - ОСОБА_2 , зареєстрована в с.Вербове Ананьївського району Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Суддя: О.О.Желясков

Рішення набрало законної сили "__"__________________20___ року.