ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 квітня 2021 року

м. Харків

Справа № 646/5553/20

Провадження № 22-ц/818/2192/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_3 , на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року, ухвалене суддею Демченко С.В., -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди.

В обгрунтування позову зазначає, що 21 лютого 2020 року на перехресті вул. Кузнечна та вул. Університетська в м. Харкові сталася ДТП за участю автомобіля Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Ауді А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . На підставі постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження. Цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке за заявою позивача виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 40944,35грн. При цьому, відповідно до звіту з визначення вартості відновлювального ремонту №404 від 30 червня 2020 року, зробленого на замовлення позивача, відновлювальний ремонт становить 86 117,84грн.

Просить стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 45 173,49грн, а також витрати на проведення вартості відновлювального ремонту.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_3 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що аварійний сертифікат не є належним доказом на підтвердження розміру матеріальних збитків. Саме експертизою, а не страховим актом (аварійним сертифікатом) визначає розмір заподіяної шкоди, але жодної експертизи, проведеної або організованої аварійним комісаром не було.

Вказує, що вартість відновлювального ремонту належному йому транспортного засобу підтверджується Звітом №404 від 30 червня 2020 року, який було складено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що фактичний розмір шкоди (вартість відновлювального ремонту автомобіля) визначається без урахування зносу транспортного засобу, а сума страхового відшкодування з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_5 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ліміт відповідальності відповідача з урахуванням наголошеної позивачем вартості відновлювального ремонту не вичерпано.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 21 лютого 2020 року о 12 годині 40 хвилини на перехресті вул. Кузнєчна та вул. Університетська в м.Харкові сталася ДТП за участю транспортного засобу Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Ауді А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 12 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у порушенні п.13.1 ПДР України, за що притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власником пошкодженого транспортного Ауді А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) від 01.07.2004 року № 1961 VІ, в ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить 100 000грн. за шкоду заподіяну майну. Розмір франшизи 0грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина відповідача ОСОБА_2 у скоєні вказаного ДТП встановлена.

Під час ДТП автомобіль Ауді А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , отримав значні механічні ушкодження.

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно з ремонтною калькуляцією, виконаною 23 березня 2020 року аварійним комісаром ОСОБА_6 із застосуванням системи AUDATEX, вартість ремонту автомобіля Ауді А4, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ПДВ складає 79 240,18грн.

Відповідно до аварійного сертифікату № 64D/67/9 від 23 березня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Ауді А4, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2015 року випуску, з урахуванням фізичного зносу запчастин без урахування ПДВ складає 40 944,34 грн.

ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату потерпілій особі ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 40 944,35грн. шляхом перерахунку коштів на наданий потерпілим рахунок.

Між тим, після виплати страхового відшкодування, додатково, на замовлення позивача ОСОБА_1 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 складений звіт № 404 від 30 червня 2020 року щодо визначення вартості відновлювального ремонту, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Ауді А4, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2015 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП від 21 лютого 2020 року, становить 86 117,84грн.

Відповідно до договору № 23/1/20 про надання послуг з автотоварознавчого дослідження від 12 травня 2020 року та акту прийому-передачі робіт від 30 червня 2020 року вартість висновку складає 2500,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1) ч.1 ст.1188 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 40 944,35грн. Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі

№ 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.

Посилання суду першої інстанції на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з ОСОБА_2 не відповідає фактичним обставинам розглядуваної справи та є помилковими з огляду на таке.

Відносини між ОСОБА_2 та ТДВ «СК «Альфа-Гарант», яким було застраховано автомобіль марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції не звернув уваги, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 апеляційний суд приймає за основу ремонтну калькуляцію №ЦВ/20/1537 від 23 березня 2020 року, використану ТДВ «СК «Альфа-Гарант» при визначенні страхового відшкодування.

Що стосується Звіту №404 від 30 червня 2020 року щодо визначення вартості відновлювального ремонту, на який посилається позивач, то він колегією суддів не приймається з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що огляд автомобіля був здійснений оцінювачем 24 лютого 2020 року в присутності позивача, який зауваженнь не виказав. Результати огляду зафіксовані у протоколі огляду транспортного засобу. Відомості наведені у висновку аварійного комісару (аварійний сертифікат №64-D/67/9) належними та допустимими доказами не спростовані. Клопотання про призначення відповідної судової експертизи позивач не заявляв.

Більш того, вказаний Звіт був складений більш ніж через чотири місяця після настання ДТП.

Так, згідно із ремонтною калькуляцією ЦВ/20/1537 від 23 березня 2020 року, вартість відновлювального ремонту без вирахування ПДВ склала 79 240,18грн., а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) становить 49 133,21грн.

Страховиком виплачено ОСОБА_1 40 944,35грн. (за вирахуванням ПДВ 8 188,87грн.).

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача, в матеріалах справи відсутні.

Отже, ПДВ в сумі 8 188,87грн. входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто ОСОБА_1 страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту.

Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 30 106,96грн. із розрахунку (79 240,18грн. (вартість відновлювального ремонту без урахуванням зносу транспортного засобу) - 40 944,35грн. (сума виплаченого страхового відшкодування з урахуванням зносу транспортного засобу) - 8 188,87грн. (ПДВ)).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що фактично позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково на суму 30 106,96грн., що становить 1,5834 частину задоволених позовних вимог (45 173,49грн. + 2500грн.) / 30 106,96грн.).

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 327,52грн. (2102грн. / 1,5834).

Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладених обставин справи рішення суду першої інстанції в частині в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу підлягає скасуванню

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі його представника ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код № НОМЕР_5 ) різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 30 106,96грн. (тридцять тисяч сто шість гривень 96коп).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код № НОМЕР_5 ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 327,52грн. (одна тисяча триста двадцять сім гривень 52коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна