Справа № 522/2860/21
Провадження № 2/522/5591/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Косіциної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення суми страхового відшкодування.

Позивач в обґрунтування своєї позовної заяви посилається на те, що 17.06.2019, приблизно о 10 годині, на нерегульованому перехресті вулиць Рішельєвської та Базарної сталося зіткнення автомобіля «PEUGEOT 107» р/н НОМЕР_1 під її керуванням з автомобілем «DAEWOO LANOS» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва транспортних засоби зазнали механічних пошкоджень.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована не була взагалі, 10.06.2019 року позивач звернулась до МТСБУ. Проте, рішенням відповідача від 30 червня 2020 року відмовлено у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком від 17.06.2019, що на думку позивача, є невмотивованим та неправомірним внаслідок вільного трактування відповідачем норм Закону України №1961-IV та положень діючого законодавства України, а тому змушена звернутись до суду.

Провадження у справі відкрито 22 лютого 2021 року та встановлено, що справа буде розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15 березня 2021 року представником МТСБУ за довіреністю - адвокатом Панасюк О.М. подано на електронну адресу суду відзив у порядку ст. 178 ЦПК України на позовну заяву, в якому просив відмовити повністю у позовних вимогах, оскільки відмова позивачу мотивована положенням п. п. 37.1 п. 37.1 ст. 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

19 березня 2021 року до суду представником позивача ОСОБА_1 подано відповідь на відзив.

Під час розгляду справи у порядку письмового провадження судом встановлені наступні обставини.

Судом встановив, що 17.06.2019 року на нерегульованому перехресті вулиць Рішельєвської та Базарної сталося зіткнення автомобіля «PEUGEOT 107» р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 з автомобілем «DAEWOO LANOS» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва транспортних засоби зазнали механічних пошкоджень.

При цьому, як вбачається з постанови Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2020 р. (справа № 522/11692/19), доданої до матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено від адміністративної відповідальності через встановлення в її діях відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення України. Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрито.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2020 р. (справа № 522/9960/20) провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності. Однак, в постанові вказано, що суддя приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом встановлено, що позивач самостійно замовила експертний звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля № 07-006 від 17.07.2019 року, згідно якого матеріальна шкода спричинена її автомобілю дорівнює 54 387 (п`ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят сім) гривень 89 копійок (в т.ч. НДС на запчастини с урахуванням їх зносу - 5616,82 грн.).

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , яка на законних підставах здійснювала експлуатацію автомобіля марки «PEUGEOT 107» р/н НОМЕР_1 , була застрахована за полісом AM 5023724 у ПРАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУПП», в той час, коли цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована не була взагалі.

03 червня 2020 року потерпіла ОСОБА_1 03.06.2020 року надала на адресу відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та в порядку ст.35 та п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулася до МТСБУ з заявою про виплату відшкодування заподіяної шкоди, в зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована.

Листом від 30.06.2020 за вих. № 3.1-02/19176 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування, через те, що позивачем, через рік після вказаної ДТП, страховику для огляду був наданий автомобіль позивача у відновленому стані.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в окремих випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України) виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (Моторного (транспортного) страхового бюро України) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторним (транспортним) страховим бюро України) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та виконанням потерпілим вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відмовити у здійсненні страхового відшкодування у випадку невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (Моторного (транспортного) страхового бюро України) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Доводи позивача про те, що моментом настання страхового випадку та відповідно моментом виникнення права для звернення до страховика у неї виникла лише з моменту складання проколу відносно ОСОБА_2 не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Та обставина, що винну у ДТП особу було встановлено судовим рішенням лише 06.08.2020 року, не дає підстав для висновку, що позивач отримав статус потерпілої особи з моменту визнання судом винною особою водія іншого автомобіля.

Стаття 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності…» (яка врегульовує дане питання) не має такої вимоги, як подачі страховій рішення про притягнення їхнього клієнта до відповідальності за ДТП. Єдине що повинен подати потерпілий разом з заявою на виплату це свій паспорт, ідентифікаційний код, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та інформацію про свої банківські реквізити.

Посилання позивача на факт звернення до ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна» не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано доказів цього.

Позивач, як власник пошкодженого автомобіля, мав право на звернення до Моторного (транспортного) страхового бюро України у визначений законом строк з відповідною заявою, проте таким правом не скористався.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , не виконала обов`язку щодо збереження транспортного засобу у тому стані, який існував після ДТП, пошкоджений автомобіль відновлено до отримання експертного висновку та відповідно до звернення до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Зазначене призвело до неможливості аварійного комісара встановити розмір заподіяної шкоди, а тому в Моторного (транспортного) страхового бюро України були відсутні правові підстави для відшкодування заподіяної шкоди.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2019 року по справі N 761/44196/17.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 22, 386, 1172, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення суми страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21 квітня 2021 року.

Суддя Косіцина В.В.