Ухвала

26 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 757/35735/20-ц

провадження № 61-5998ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця», яка підписана представником Лисаченком Дмитром Михайловичем, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, середнього заробітку та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, середнього заробітку та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 13 411, грн (грошова компенсація за невикористану відпустку у розмірі 6 410,36 грн та вихідна допомога у розмірі 5 726,41 грн), компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 3 065,57 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 228 249,40 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по заробітній платі, оплату за вимушений простій, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу при звільненні у розмірі 13 411,20 грн, суму компенсації середнього заробітку у розмірі 228 249,48 грн, суму компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 3 065,57 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року змінено рішення Печерського районного суду міста Києва від 9 листопада 2020 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшено суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 з 228 249,48 грн до 30 000 грн. Змінено рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшено розмір витрат на професійну правничу допомогу з 15 000 грн до 10 000 грн. Зменшено суму стягнутого судового збору з 2 447,56 грн до 464,76 грн. В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року залишено без змін.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 16 березня 2021року заяву ОСОБА_1 подану про ухвалення додаткової постанови задоволено. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

07 квітня 2021 року засобами поштового зв`язку АТ «Українська залізниця» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Лисаченком Д. М., на рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 16 березня 2021 року. АТ «Українська залізниця» посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції від 09 листопада 2020 року та постанову суду апеляційної інстанції від 16 березня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ціна позову у справі № 757/35735/20-ц становить 244 726,25 грн, тому вона є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга АТ «Українська залізниця» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця», яка підписана представником Лисаченком Дмитром Михайловичем, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, середнього заробітку та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов