УХВАЛА
про відмовлення у задоволені заяви про відвід судді
Справа № 495/4094/20
Номер провадження 2/495/908/2021

26 квітня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. перебуває цивільна справа № 495/4094/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності.

17.02.2021 року судом було постановлено ухвалу про перехід розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 29.03.2021 року.

26 квітня 2021 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Боярського О.О. від розгляду вказаної справи оскільки на її переконання скасувавши 05.04.2021 року арешт у справі №495/1259/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,у час перебування судді Мишко В.В. на лікарняному чим виразив свою власну позицію відносно вирішення спору по справах №495/4094/20 (поділ майна) та 495/4371/20 (визнання договору недійсним) а саме: неправомірність позиції ОСОБА_1 та недоцільність арешту чим надавши перевагу іншій стороні.

Фактично заявник ставить під сумнів правомочність судді ОСОБА_3 розглядати клопотання про скасування запобіжного заходу по справі яка перебуває на розгляді у судді Мишко В.В., який знаходиться тривалий час на лікарняному.

Заявник стверджує, що суддя скасував заходи забезпечення позову, які вже були скасовані Одеським апеляційним судом.

Заявник вважає, що скасувавши ухвалу що до забезпечення позову суд висловив свою думку стосовно справи яка знаходиться безпосередньо в його проваджені.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, в поданій заяві про відвід судді просила розглянути заяву без її участі.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Васильєв П.О. у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду клопотання в якому заперечував проти задоволення заяви про відвід судді посилаючись на її невмотивованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви суд приходить до висновку про необхідність відмовити у її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-4 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно із ст.36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Щодо правомочності розгляду суддею Боярським О.О. клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Васильєва П.О., варто зазначити наступне.

Згідно з пунктів 1, 4 Розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затверджена Наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 № 814, визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється відповідно до Положення про АСДС. Позовні заяви, справи, які надійшли з інших судів, подання, апеляційні скарги, заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, інші передбачені законодавством процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, реєструються в день їх надходження в порядку, установленому розділом II Інструкції.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Розділу VІІІ «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженого Рішення Ради суддів України № 30 від 26 листопада 2010 року, не розподіляються щодо конкретного судді судові справи та матеріали кримінального провадження, що надійшли у день відсутності судді на робочому місці - за наявності у табелі обліку робочого часу щодо нього відомостей про підстави відсутності на роботі (із нез`ясованих причин; через виклик повісткою до суду, правоохоронних органів, військових комісаріатів, за листком тимчасової непрацездатності, за наказом про відрядження, про надання відпустки, про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про звільнення тощо), підтверджених первинними документами.

Пункт 7: для кожного автоматизованого розподілу справи або матеріалів кримінального провадження формується список компетентних суддів шляхом виключення з повного штатного списку суддів відповідного суду тих, які не можуть брати участь в розподілі через відсутність необхідної спеціалізації або через об`єктивні обставини, визначені пунктами 4 та 5 Розділу VIII цього Положення.

Керуючись вказаними положеннями щодо порядку автоматизованого розподілу судових справ між суддями, 26.03.2021 року, у зв`язку з відсутністю судді Мишко В.В. на робочому місці через тимчасову непрацездатність, клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Васильєва П.О. про скасування заходів забезпечення вжитих ухвалою суду від 21.07.2020 року по справі № 495/1259/20 (головуючий суддя Мишко В.В.), канцелярією суду було розподілено між суддями Білгород-Дністровського міськрайонного суду та за результатами автоматизованого розподілу головуючим суддею з розгляду клопотання було обрано суддю Боярському О.О., якому і передане було клопотання до провадження.

Таким чином, подане 26.03.2021 року клопотання про скасування заходів забезпечення позову було розподілено між суддями та в результаті передано судді Боярському О.О. з дотриманням канцелярією суду всіх положень Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Крім того, вирішення питання щодо скасування чи застосування заходів забезпечення позову жодним чином не впливає на результати розгляду справи та не є вирішенням справи (спору) по суті, оскільки інститут заходу забезпечення позову спрямований на реальне виконання судового рішення, ухвалене за результатом тривалого та повного розгляду справи, що є ефективним засобом юридичного захисту (рішення ЄСПЛ від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України»). Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсумовуючи викладене, суд роз`яснює заявнику ОСОБА_1 , що клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Васильєва П.О. про скасування заходів забезпечення позову було розподілено в день надходження до суду з дотриманням всіх вимог щодо діловодства та автоматизованого документообігу. Розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову повністю відокремлюється від самого цивільного спору як за процесом так і за предметом. Тому наголошення щодо порушення порядку розподілу справи та вирішення суддею Боярським О.О. питання яке стосується самого цивільного спору є помилковими.

З приводу наголошень ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, які вже були скасовані судом апеляційної інстанції, звертаю увагу заявниці на наступне.

З матеріалів справи 495/1259/20 вбачається, що 21.07.2020 року суддею Мишко В.В. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено частково та накладено арешт у вигляді заборони відчуження 1/3 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:028:0215 та 1/3 частки комплексу будівель «Есперанса», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з ресторану під літерою «А», загальною площею 496,5 кв.м, складу під літ. «П», загальною площею 35,2 кв.м, корчми під літ. «Л» загальною площею 112,9 кв.м., споруд під № 2, 4, 5, 10 усього загальною площею 644,6 кв.м.

10.08.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом, під головуванням судді Мишко В.В., було задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Васильєва П.О. та скасовано ухвалу суду від 21.07.2020 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду (суддя Мишко В.В.) від 01.03.2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя було залишено без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Розгляд зустрічної позовної заяви продовжено в загальному порядку, що неоскаржена та набрала законної сили. Вказана Ухвала чинна по сьогоднішній день, ніким не оскаржувалась.

16.03.2021 року Одеський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 серпня 2020 року скасував, та відмовив ОСОБА_2 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 липня 2020 року, таким чином накладений арешт залишився чинним.

Стосовно посилання ОСОБА_1 на те, що апеляційний суд скасував ухвалу, якою було забезпечено позов у вигляді накладення арешту, так це твердження є помилковим та не відповідає дійсності оскільки, як вище було зазначено, постановою Одеського апеляційного суду від 16.03.2021 року заходи забезпечення позову були відновлені, та на момент вирішення заяви ОСОБА_2 від 26.03.2021 року (суддя Боярський О.О.) заходи забезпечення позову були діючими. Виходячи з положень статті 158 ЦПК України, судом, під головуванням судді Боярського О.О., 05.04.2021 року була розглянути заява ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову який залишений без розгляду ухвалою від 01.03.2021 року, що набрала чинності.

Згідно ст. 158 ЦПК України, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Тобто, судом було перевірено та встановлено, що на момент винесення ухвали про скасування заходів забезпечення позову ухвала від 01.03.2021 року про залишення позовної заяви без розгляду набрала законної сили і не оскаржувалась, суд ніякої позиції стосовно самого позову про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_4 не висловлював.

Розглядаючи заяву про відвід судді, яка надійшла в день засідання, що згідно ст. 40 ЦПК України розглядається головуючим одноособово, суд приходить до висновку про відсутність будь якого зв`язку між розглядом заяви про скасуванням заходів забезпечення позову по справі № 495/1259/20 та розглядом самої справи № 495/4094/20 суддею Боярським О.О., а відвід заявлений тільки у зв`язку з незгодою заявника з ухвалою судді Боярського О.О. від 05.04.2021 року, що згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Виходячи з вищевказаного, проаналізувавши матеріали справи, а саме доводи заяви ОСОБА_1 про відвід та надані до неї докази суд приходить до висновку, що вона належним чином не обґрунтована та фактично зводиться до незгоди з судовим рішенням.

Частина 4 статті 36 ЦПК України: незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частина 3 ст. 39 ЦПК України: відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під час прийняття рішення про відвід по вищевказаній цивільній справі, суд також приймає до уваги положення ст.3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Другим показником Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року №2006/23 визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів. Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах. Перед розглядом справи (про який відомо, що він відбудеться, або це тільки передбачається) суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б з огляду на розумну оцінку ситуації якимось чином вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії , Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Підсумовуючи викладене, суд не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Боярського О.О. від розгляду справи № 495/4094/20, яка не вмотивована та зводиться лише до незгоди з процесуальним рішенням суду.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 258 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Боярського О.О. від участі у розгляді справи № 495/4094/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судд О.О.Боярський