Справа № 209/425/21
Провадження № 2/209/586/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 квітня 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.

за участі секретаря - Погрібної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року по справі № 209/2923/19 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини на 1/3 частину від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитини, починаючи стягнення з часузвернення позивача до суду з позовом.

В обґрунтування свого позову вказала, що рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року по справі № 209/2923/19 присуджено стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.08.2019 року і до повноліття дитини. Крім того, Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року по справі № 207/5298/14-ц суд ухвалив стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25.11.2014 року і до повноліття дитини. Та, Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2004 року по справі № 2-649 за 2004 рік, суд ухвалив стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму заробітної плати (доходів) громадян, щомісячно, починаючи стягнення з 06.11.2003 року і до повноліття дитини. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 досяг повноліття, що звільняє ОСОБА_2 від сплати аліментів ОСОБА_7 з 14.02.2021 року. З цих підстав вважає можливим збільшення аліментів на малолітнього сина до 1/3 частини заробітку відповідача, щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом, до досягнення сином повноліття.

До початку судового розгляду справи відзиву на позов, заперечень, клопотань чи заяв по суті справи від сторін не надходило.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням за його місцем реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву та не надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

18 жовтня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 651 (а.с.6, зворотний бік).

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якого є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, актовий запис № 204 (а.с.7).

Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 28 листопада 2017 року по справі № 209/2495/17 (а.с. 10).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року по справі № 209/2923/19, яке набрало чинності, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.08.2019 року і до повноліття дитини (а.с. 8-9).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року по справі № 207/5298/14-ц, яке набрало чинності, задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 листопада 2014 року (а.с.12).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2004 року по справі № 2-649 за 2004 год, яке набрало чинності, задоволені позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше неоподаткованого мінімуму заробітної плати (доходів) громадян, щомісячно, починаючи стягнення з 06.11.2003 року і до повноліття дитини (а.с.13).

Як зазначено позивачем у позові, не оспорювалось відповідачем у справі, на даний час син відповідача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , досяг повноліття та не отримує аліментів на утримання від батька.

У свою чергу за позовними вимогами, які не оспорювались відповідачем, неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю і знаходиться на її повному утриманні, позивач отримує від відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, але нерегулярно.

За змістом позовних вимог син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів на навчання і розвиток, в той час як відповідач працює має можливість надавати сину матеріальну допомогу в розмірі 1/3 частини його доходів. З 24 серпня 2019 року ОСОБА_3 відвідує групу всебічного розвитку дошкільнят «Малютки-всезнайки» та зарахований на підготовчі курси до ліцею № 2 (НВО ліцей нових інформаційних технологій), які відвідує з 05.02.2021 року. Крім того, з 01.09.2021 року дитина почне відвідувати різні секції. Навчання у школі та секціях потребують додаткових коштів.

Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, змінився прожитковий мінімум на дитину, припинились стягнення по аліментам на утримання сина, який досяг повноліття, тобто покращився матеріальний стан відповідача, відтак попередньо визначений рішенням суду розмір присуджених аліментів на трьох дітей підлягає зміні при розрахунку на двох дітей.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

За умовами, встановленими ч. 1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст.192 СК України).

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При прийнятті рішення, судом враховано, що відповідач є працездатним, зобов`язаний утримувати дитину в межах, необхідних для їх зростання і виховання, повноцінного здоров`я, задовільного фізичного, духовного та морального розвитку, має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів, щомісячно до досягнення дитиною віку повноліття.

За таких обставин, виходячи з найкращого та максимально можливого врахування інтересів дитини, суд приходить до висновку про можливість збільшення стягуваних аліментів з 1/6 частини доходів відповідача до 1/3 частини його доходів, що буде у повній мірі відповідати вимогам закону, розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи та доказів наданих сторонами.

Проте, згідно роз`яснення у постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття. З цих підстав, вимоги позивача в частині стягнення аліментів з часу звернення до суду, задоволенню не підлягають.

У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім збільшення розміру аліментів, що присуджені до стягнення за рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року по справі №209/2923/19, з 1/6 частини до 1/3 частини доходів відповідача, що підлягають стягненню щомісячно до досягнення дитиною віку повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу вступу рішення суду в законну силу.

В частині позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів з часу звернення позивача до суду з позовом (19.02.2021 року) - позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258-259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року по справі №209/2923/19.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третьої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з часу вступу рішення суду в законну силу і проводити стягнення до досягнення дитиною повноліття.

В частині позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів з часу звернення позивача до суду з позовом (19.02.2021 року) - відмовити.

Виконавчий лист виданий за рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року по справі №209/2923/19 - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 28 квітня 2021року.

Суддя Я.В. Замкова