Справа № 2-н-321/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Жванко О.Є, розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про видачу дубліката судового наказу та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року представник заявника звернувся до суду з заявою про видачу дубліката судового наказу та поновлення строку для його пред`явлення до виконання в цивільній справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи подану заяву зазначено, що Подільським районним судом м. Києва 26.05.2010 року видано судовий наказ №2-н-321/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» 273750,55 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.04.2020 року замінено стягувача у судовому наказі №2-н-321/10 від 26.05.2010 року, а саме: ПАТ «Родовід Банк його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал». У зв`язку з перебуванням ПАТ «Родовід Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме: скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості, виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему ProZorro), через що було пропущено строки на пред`явлення судового наказу до виконання. Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Родовід Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що, у свою чергу, є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих документів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення судового наказу до виконання. За таких обставин вважає судовий наказ втраченим, строки для його пред`явлення пропущеними з поважних причин, а тому просить задовольнити заяву.

У судове засідання учасники не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Представник заявника подав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Подільським районним судом м. Києва 26.05.2010 року видано судовий наказ №2-н-321/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» 273750,55 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.04.2020 року замінено стягувача у судовому наказі №2-н-321/10 від 26.05.2010 року, а саме: ПАТ «Родовід Банк його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал».

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З точки зору закону, дублікатом є документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа.

При цьому, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено та відповідно підтвердити їх доказами.

Зі змісту заяви вбачається, що судовий наказ заявнику переданий не був, адже не передані інші матеріали за договорами про відступлення прав вимоги, оскільки вказану процедуру заявник вважає довготривалою.

Тобто, докази втрати виданого судом судового наказу відсутні і заявником не надані.

Приведена заявником процедура передачі документів після укладеного договору про відступлення права вимоги, тривалість якої заявник вважає втратою судового наказу, не є тотожною, та не свідчить про його втрату і не є підставою для видачі його дубліката.

За таких обставин визначені законом підстави для видачі дубліката судового наказу відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Чинне законодавство пов`язує можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання із наявністю поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин пропуску вказаного строку оцінюються судом, виходячи з наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику (чи його попереднику) реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом законодавчо встановленого строку.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката судового наказу, та, виходячи з цього, і пропуску строку його пред`явлення до виконання, заявник посилався на те, що передача документів за договорами відступлення прав вимоги є довготривалою, передбачає процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих документів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З цього обґрунтування заявником зроблений висновок про втрату судового наказу, а строки для його пред`явлення пропущеними з поважних причин.

При цьому, до заяви долучено Акт про втрату виконавчих документів від 28.07.2020 року, підписаний лише представниками ТОВ «Вердикт Капітал» - діловодом та юрисконсультами. Зі змісту Акту вбачається, що перевірка проводилася за перепискою з ПАТ «Родовід Банк» та органами виконавчої служби, а також перевіркою вхідної кореспонденції з розтином конвертів стосовно вказаного позичальника. В той же час, приведені в Акті обставини їх втрати нічим не підтверджені та суперечать приведеному в заяві в цій частині. Крім того, не зазначено, які поштові конверти розкривалися, від кого вони надійшли та чи проводилася перевірка втрати їх вкладень у порядку, встановленому Інструкцією про порядок проведення на підприємствах поштового зв`язку, в їхніх філіалах та структурних підрозділах перевірок за фактами втрат поштових відправлень та нестачі їх вкладення, затвердженою наказом Державного комітету зв`язку України № 14 від 27 січня 1998 року.

Пунктом 1.3. Інструкції передбачено, що перевірки проводяться по всіх випадках втрат поштових відправлень та нестачі частини їх вкладення.

З п. 3.1. та п. 8.1. Інструкції вбачається, що при перевірці встановлюється хто, коли, о котрій годині і звідки доставив пошту, з якою пересилалось втрачене поштове відправлення, та з якими документами; хто з працівників поштового зв`язку (поштового вагона) приймав пошту, з якою пересилалось втрачене поштове відправлення; чи є на документах позначка про перевірку за підписом осіб, які приймали пошту; чи проводилися під час приймання пошти ретельний огляд, поіменна звірка поштових відправлень; чи було фактично доставлене з поштою відправлення та ін.

Результати кожної перевірки оформлюються актом або довідкою, де відображаються всі дані і докази та підбиваються підсумки перевірки з відповідними висновками та пропозиціями.

Посилаючись на розкриття конвертів щодо позичальників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відсутності оригіналів судового наказу, заявник не довів як обставин, викладених у Акті, так і такої перевірки.

Таким чином, заявником при зверненні до суду не доведено втрату оригіналу судового наказу, тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Що стосується посилання заявника на норми Конституції України, рішення Конституційного Суду України, Конвенції з прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду щодо обов`язковості судових рішень в аспекті права на суд, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд, гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, в рішенні в справі "Хаджинастасиу проти Греції" зазначено також, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

З урахуванням наведеного, суд вважає недоречним посилання заявника при зверненні до суду на ст.6 Конвенції в контексті права на суд, виходячи з наступного.

Приведене заявником посилання викладене в рішенні ЄСПЛ від 20 липня 2004 року в справі «Шмалько проти України», в якому наголошено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків.

Тобто, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату судового наказу та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката судового наказу та поновлення строку пред`явлення його до виконання - відмовити;

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк