Справа № 464/4344/20
пр.№ 2/464/130/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання - Цуняк А.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, укладеного 16 липня 2016 року, зареєстрованого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №1654. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що уклала з відповідачем шлюб та у подружжя є спільна дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння один до одного. Кілька місяців тому відносини між ними раптово погіршилися, між сторонами часто почали виникати суперечки та сварки. Протягом останніх трьох місяців проживають окремо, не перебувають у фактичних шлюбних відносинах, не ведуть спільного господарства, спілкуються виключно щодо питань виховання та матеріального забезпечення дитини. Вказала, що як подружжя категорично не можуть дійти згоди в питаннях побуту, місця проживання, розподілу обов`язків щодо матеріального забезпечення потреб сім`ї, в них абсолютно протилежні погляди на роль інститут шлюбу та кожного з подружжя у ньому. Переконана, що примирення неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме їх та дитини інтересам.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту такого. Додатково зазначила, що відповідач фактично залишив її з дитиною та проживає окремо. Основною його вимогою є її звільнення з роботи для ведення домашнього господарства та догляду за дитиною, що, на думку позивача, є неприйнятним. Після завершення наданого судом строку для примирення пояснила, що примирення між сторонами не відбулося, спроб до примирення фактично не було, а у березні 2021 року відповідач застосував щодо неї фізичну силу. У зв`язку з цим, за її заявою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та триває досудового слідство. Просила суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав надані позивачем пояснення, просив суд позов задовольнити та малолітню дитину залишити проживати з матір`ю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що сторони не проживають разом два з половиною місяці, однак однією з основних причин конфліктів є те, що позивач не бажає проживати окремо від її батьків, хоча протягом проживання окремо від батьків за кордоном таких конфліктів не було. Пропонував дружині звільнитись з роботи, здійснювати догляд за дитиною та надавати натомість їй значно більшу суму коштів, ніж її заробітна плата, або ж знайти можливість догляду за дитиною іншим чином. Після завершення наданого судом строку для примирення пояснив, що примирення між сторонами не відбулося, однак зі своєї сторони зробив для цього все можливе. Заперечив нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16 липня 2016 року, зареєстрували такий у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 1654. У подружжя є спільна донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони певний час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Незважаючи на надання судом строку для примирення тривалістю п`ять місяців, сторонами такого не досягнуто.

Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати.

Спір щодо місця проживання малолітньої дитини може бути вирішений судом за відповідним позовом, поданим у порядку, визначеному ЦПК України та Сімейним кодексом України.

Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 110, 112 Сімейного кодексу України, статями 2, 81, 89, 142, 247, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 16 липня 2016 року, зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області, актовий запис №1654.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.04.2021.

Головуючий Дулебко Н.І.