Ухвала

22 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 334/4443/18

провадження № 61-5510ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Дмитра Миколайовича на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року в справі за позовом заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах Запорізької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченко Валерій Михайлович, про визнання недійсним договору дарування квартири та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м, укладений 10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В. М. та зареєстрований в реєстрі за № 751; витребувати в ОСОБА_1 у власність територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м вартістю 458 796 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м, укладений 10 серпня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченком В. М. та зареєстрований в реєстрі за № 751. Витребувано в ОСОБА_1 у власність територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 39,6 кв. м вартістю 458 796 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року (повний текст якої складено 17 лютого 2021 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Щасливої М. О. залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року - без змін.

09 квітня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Яма Д. М. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Яма Д. М. заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, посилаючись на те, що копія оскаржуваної постанови апеляційного суду в установленому законом порядку не надсилалася ОСОБА_1 та досі не отримана нею. Вперше з текстом постанови апеляційного суду представник ОСОБА_1 ознайомився у приміщенні Ленінського районного суду міста Запоріжжя 25 березня 2021 року.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

31 березня 2021 року ОСОБА_1 вже зверталася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року через свого представника - адвоката Щасливу М. О. Посилаючись на поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Щаслива М. О. вказала, що вона отримала повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду 01 березня 2021 року. На підтвердження вказаних обставин представник ОСОБА_1 - адвокат Щаслива М. О. надала копію конверта Запорізького апеляційного суду за ідентифікатором поштового відділення 604. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2021 року визнано наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Щасливої М. О. підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року неповажними у зв`язку з тим, що згідно з інформацією, розміщеною на вебсайті Акціонерного товариства «Укрпошта» про відстеження пересилання за ідентифікатором поштового відділення 604, адвокат Щаслива М. О. отримала поштовий конверт Запорізького апеляційного суду за вказаним ідентифікатором 26 лютого 2021 року. Таким чином, тридцятиденний строк з моменту отримання представником ОСОБА_1 - адвокатом Щасливої М. О. копії оскаржуваного судового рішення апеляційного суду (26 лютого 2021 року) закінчився 29 березня 2021 року, а касаційна скарга подана 31 березня 2021 року.

Частинами першою та другою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (частини перша та друга статті 64 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Здійснюючи від імені ОСОБА_1 повноваження на ведення справи в суді, представник ОСОБА_1 - адвокат Щаслива М. О. згідно з наявною в матеріалах касаційного провадження копією ордера № 1003101, який не містить застережень, наділена такими ж процесуальними правами й обов`язками, що й ОСОБА_1 .

Оскільки тридцятиденний строк з моменту отримання представником ОСОБА_1 - адвокатом Щасливою М. О. копії оскаржуваного судового рішення апеляційного суду (26 лютого 2021 року) закінчився 29 березня 2021 року, а касаційна скарга подана її іншим представником - адвокатом Ямою Д. М. 09 квітня 2021 року, то підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року відсутні. Тому в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Д. М. необхідно відмовити і визнати наведені в його клопотанні підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року неповажними.

Касаційна скарга також не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Абзацом 1 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області пред`явив одну вимогу немайнового характеру (про визнання недійсним договору дарування квартири) та одну вимогу майнового характеру (про витребування квартири).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Позовну заяву подано у червні 2018 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року - 1 762 грн) (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою або фізичною особою-підприємцем становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, при пред`явленні позову підлягав сплаті судовий збір в розмірі 8 643,94 грн ((458 796 грн х 1,5 %) + 1762 грн).

Отже, за подання касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір в розмірі 17 287,88 грн (8 643,94 грн х 200 %).

ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 8 644 грн, тому їй необхідно доплатити 8 643,88 грн (17 287,88 грн - 8 644 грн).

Недоплачена сума судового збору за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 8 643,88 грн має бути перерахована або внесена за реквізитами: ГУК у м. Києві/Печерс. р?н/22030102, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).

Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Д. М. необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Дмитра Миколайовича про поновлення строку на касаційне оскарження.

Визнати наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Дмитра Миколайовича підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року неповажними.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Дмитра Миколайовича на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині доплати судового збору, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук