Справа №203/3770/18
Провадження №2/0203/33/2021
26.04.2021 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-представника позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, про визнання правочинів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію права власності,
1. 26 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель С.Ю., про визнання правочинів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію права власності. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належали квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 . Позивачка доводиться померлому сестрою. Після смерті брата позивачка розпочала оформлення спадкових прав. При цьому позивачці стало відомо про те, що 26.05.2017 рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська право власності на спірне нерухоме майно протиправно було передано ОСОБА_3 05.09.2018 вказане рішення було скасоване, проте до такого скасування (24.06.2017 та 27.06.2017) ОСОБА_3 продала спірне майно ОСОБА_4 і ОСОБА_6 відповідно, які у свою чергу 05.07.2017 та 27.07.2017 за договорами купівлі-продажу продали вказане майно ОСОБА_5 і ОСОБА_7 відповідно. Крім того, 25.07.2017 ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_8 договір іпотеки, за яким передала в іпотеку належне їй приміщення АДРЕСА_1 . Дотепер ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залишаються власницями незаконно відчуженого спірного нерухомого майна. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом (з урахуванням уточнень) про визнання договорів купівлі-продажу від 24.06.2017, 27.06.2017, 05.07.2017 та 27.07.2017 недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав власності за відповідачками, визнання недійсним договору іпотеки від 25.07.2017, скасування відповідного рішення про державну реєстрацію обтяження (т. 1 а.с.а.с. 2 - 9, 81, 235 - 239).
2. 06 грудня 2018 року суд за заявою позивачки забезпечив позов, наклавши арешт на спірне нерухоме майно (т. 1 а.с. 84).
3. 03 березня 2021 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 140).
4. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов, пояснивши, що ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належали квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 . Позивачка доводиться померлому сестрою. Після смерті брата позивачка розпочала оформлення спадкових прав. При цьому позивачці стало відомо про те, що 26.05.2017 рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська право власності на спірне нерухоме майно протиправно було передано ОСОБА_3 05.09.2018 вказане рішення було скасоване, проте до такого скасування (24.06.2017 та 27.06.2017) ОСОБА_3 продала спірне майно ОСОБА_4 і ОСОБА_6 відповідно, які у свою чергу 05.07.2017 та 27.07.2017 за договорами купівлі-продажу продали вказане майно ОСОБА_5 і ОСОБА_7 відповідно. Крім того, 25.07.2017 ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_8 договір іпотеки, за яким передала в іпотеку належне їй приміщення АДРЕСА_1 . Дотепер ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залишаються власницями незаконно відчуженого спірного нерухомого майна.
5. Відповідачі до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
6. Треті особи до суду також не з`явилися, були повідомлені належним чином.
7. 26 квітня 2021 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
8. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
9. Судом встановлено, що рідному братові позивачки - ОСОБА_9 , належали квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 (т. 1 а.с.а.с. 10 - 25).
10. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер (т. 1 а.с. 26).
11. 08 листопада 2016 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата (т. 1 а.с. 27).
12. 26 травня 2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №202/3282/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 про визнання договору дійсним, визнання права власності на нерухоме майно та стягнення коштів було ухвалене заочне рішення про визнання за ОСОБА_3 права власності на спірне нерухоме майно (т. 1 а.с. 33 - 36).
13. 24 червня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу приміщення, за яким останній придбав нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В. (номер у реєстрі - 999) (т. 2 а.с.а.с. 10, 15 - 18).
14. 27 червня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким останній придбав квартиру АДРЕСА_2 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В. (номер у реєстрі - 1005) (т. 2 а.с. 63).
15. 05 липня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу приміщення, за яким остання придбала нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В. (номер у реєстрі - 1066) (т. 2 а.с. 30).
16. 25 липня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки (застави), за яким остання прийняла в іпотеку нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В. (номер у реєстрі - 1197) (т. 2 а.с.а.с. 48 - 50).
17. 27 липня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким остання придбала квартиру АДРЕСА_2 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гугель С.Ю. (номер у реєстрі - 1285) (т. 2 а.с. 91).
18. 05 вересня 2018 року постановою апеляційного суду Дніпропетровської області заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2017 було скасоване, а у позові - відмовлено (т. 2 а.с.а.с. 11 - 13).
19. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
20. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
21. За правилами, встановленими частинами 1, 3 статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
22. Частиною 1 статті 5 ЦПК встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
23. Способи захисту порушеного права визначено частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), яка визначає, що такими способами можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
24. При цьому за приписами частин 1, 2 статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
25. Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено.
26. При цьому процес такого захисту у суді обмежено законодавцем принципом диспозитивності, згідно з яким захист здійснюється виключно у межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів і з суворим дотримання приписів статті 16 ЦК та статті 5 ЦПК.
27. Крім того, стала судова практика визначає додатковий критерій належності обраного позивачем способу захисту порушеного права, згідно з яким такий спосіб має також бути ефективним, тобто таким, що тягне за собою настання для позивача реальних позитивних правових наслідків у вигляді повного або часткового поновлення порушеного права.
28. Судом встановлено, що позивачка у справі звернулася до суду з вимогами про визнання недійсними кількох правочинів, за якими право власності переходило від одного відповідача до інших.
29. На думку суду, незважаючи на відповідність висунутих вимог приписам статті 16 ЦК, вони не відповідають критерію ефективності.
30. Так, главою 29 ЦК виз начено такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).
31. ЦК передбачені засади захисту права власності, зокрема право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК) та від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК).
32. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК.
33. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).
34. Відповідні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц (провадження №14-452цс18).
35. Відповідно до статті 387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
36. При цьому право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (стаття 41 Конституції України).
37. З урахуванням наведеного позивачка не може бути позбавлена можливості на захист свого права на майно (легітимних і виправданих очікувань набути майно), а віндикація є способом захисту речового права, який спрямований на ефективне поновлення порушених прав на майно.
39. Відтак, саме такий спосіб порушеного права (віндикація) мала обрати позивачка у цій справі, навіть незважаючи на те, що спірне майно ще їй не належало. Такою можливістю позивачка не скористалася, що є підставою для залишення заявленого нею позову без задоволення.
40. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці її право на звернення до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на спадщину за законом.
41. Юридично значущим при цьому є те, що судове рішення, за яким ОСОБА_3 («перший» власник) набула право власності на спірне майно, було скасоване як таке, що порушило спадкові права ОСОБА_2 - єдиної спадкоємиці після смерті брата.
42. Скасування вказаного рішення тягне за собою безумовну протиправність усіх правочинів з відчуження спірного майна, які було вчинено у подальшому.
43. Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) у позові до ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_3 ; АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_4 ; АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 (РНОКПП - НОМЕР_5 ; АДРЕСА_7 ), ОСОБА_7 (РНОКПП - НОМЕР_6 ; АДРЕСА_8 ), ОСОБА_8 (РНОКПП - НОМЕР_7 ; АДРЕСА_9 ), треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, про визнання правочинів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію права власності відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 28 квітня 2021 року.
Суддя М.О. Католікян