У Х В А Л А

26 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 542/555/20

провадження № 61-5956ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» (далі - товариство)та просив стягнути на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 21 429,12 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 72 000,50 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - 17 821,46 грн, вихідну допомогу - 4 599,42 грн, компенсацію за 20 днів невикористаної відпустки - 2 292,64 грн, всього 118 143,14 грн, відшкодувати моральну шкоду - 5 000,00 грн.

Позов обгрунтований тим, що він з 21 грудня 2007 року до 14 березня 2016 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік» (перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум»). Наказом від 14 березня 2016 року № 38-к позивача звільнено з посади машиніста тракторного крану 6 розряду вишкомонтажного цеху, у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі статті 40 КЗпП України. Вказаним наказом визначено виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за 20 календарних днів невикористаної відпустки. Проте, у день звільнення та станом на момент подання позову відповідач не провів з ним повний розрахунок.

Оскільки відповідач порушив строк виплати заробітної плати, позивач має право на компенсацію втрати частини доходу.

Позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем його законних прав, а саме невиплати заробітної плати протягом тривалого періоду порушено звичний для нього уклад життя, що завдало моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із забезпеченням нормального рівня життя сім`ї. Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких він зазнав, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його житті, визначив розмір моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнено з товариства на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 14 537,06 грн, компенсацію за невикористану відпустку - 2 292,64 грн, вихідну допомогу - 4 599,42 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 54 475,58 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - 14 649,74 грн, відшкодовано моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.

Стягнено з товариства на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн, а також судовий збір - 636,15 грн.

Стягнено з товариства судовий збір 840,80 грн в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачу, який звільнений з роботи в березні 2016 року, не були виплачені всі належні йому суми у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, повного розрахунку на момент ухвалення судового рішення проведено не було, тому дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року апеляційну скаргут задоволено частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року змінено в частині розміру стягнутого з товариства на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши суму з 54 475,58 грн до 12 057,50 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, відшкодування моральної шкоди у розмірі 123 143,14 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн*100=227 000,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

У касаційній скарзі заявника є посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, проте заявник не обгрунтовує такої необхідності і не надає докази на їх підтвердження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником рішення постанова Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року ухвалена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іст Юроуп Петролеум» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко