Справа № 298/1685/20
Номер провадження 2/298/6/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 квітня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: головуючої - судді Зизич В.В., за участю секретаря судового засідання Коваль А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 31 серпня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської областізареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис №27. У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки спільне життя з останнім не склалося через їхні різні погляди, за час спільного проживання постійно виникали сварки, сімейні цінності для відповідача відсутні. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, заходів до примирення вживати не доцільно. На даний час сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, почуття поваги між ними втрачено.

Просить залишити їй після розірвання шлюбу теперішнє прізвище „ ОСОБА_4 .

В обґрунтування вимоги про стягнення аліментів на сина позивач зазначила, що відповідач являється працездатним, здоровим чоловіком і має змогу надавати матеріальну допомогу, не проявляє своєї доброї волі ні в участі у вихованні сина, ні в його утриманні. Зазначає, що місце роботи відповідача їй невідоме.Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 1 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 1 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, повторно в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило.

Судом надіслані повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача ОСОБА_2 , що встановлена в порядку передбаченому ч.ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України, однак поштова кореспонденція повернулася з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», іншої адреси відповідача суду не повідомлено.

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №298/1685/20 відповідача ОСОБА_2 .

Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 31 серпня 2006 року, судом установлено, що ОСОБА_5 (після одруження ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 31 серпня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис № 27(арк. спр. 4).

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується даними відповідного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 26 лютого 2008 року виконавчим комітетом Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області (арк. спр.5).

Як убачається з даних довідки №19 від 10 лютого 2021 року, виданої Дубриницькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області (арк. спр.23), позивач ОСОБА_1 та неповнолітній син сторін по справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Неповнолітній ОСОБА_3 проживає з матір"ю ОСОБА_1 за вказаною адресою та перебуває на її утриманні та вихованні.

Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу та стягнення аліментів, звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами спільного проживання та ведення спільного господарства, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення.

При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення спільного проживання та ведення господарства, втрати почуття поваги, наявність різних поглядів на життя, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів та не спростовані відповідачем, хоча останній мав таку можливість.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення.

Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 1 березня 2021 року.

При вирішенні спору в частині вимог про розірвання шлюбу суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку утримувати дитину, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1-) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз наведених норм закону та встановлених судом обставин - відсутності домовленості між батьками дитини щодо визначення розміру аліментів, дає суду підстави вважати, що порушене право позивача, з якою проживає дитина, підлягає захисту шляхом постановлення рішення про стягнення аліментів.

Водночас суд погоджується із запропонованим до стягнення позивачем розміром аліментів.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України, враховує права дитини на достатній життєвий рівень, матеріальний стан позивача, відповідача, відсутність відомостей щодо наявності у платника аліментів зобов`язань з приводу утримання інших осіб, відсутність негативних даних щодо його стану здоров`я, та вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітнього сина сторін по справі.

При вирішенні вимог в частині стягнення аліментів суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 180-183 СК України та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 840 гривень 80 копійок судового збору, сплаченого останньою при звернені до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, а також 840 гривень 80 копійок судового збору в доход держави, зважаючи на повне задоволення вимоги позивача про стягнення аліментів.

При цьому, судом враховується те, що позивач при звернені до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини- задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 31 серпня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 27.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду або через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 26 квітня 2021 року.

Суддя Зизич В.В.