Роздільнянський районний суд Одеської області
Номер провадження: 2/511/276/21
29 квітня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Теренчук Ж. В.,
при секретарі Ніколас С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
встановив:
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.12.2019 року з вини ОСОБА_1 в м. Одеса сталася дорожньотранспортна пригода, за участю транспортних засобів «Nissan» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та мопедом «Ямаха» під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2020 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про невручення відповідачу повідомлення, позовної заяви та доданих до неї документів.
Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.
Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою.
Суд, вивчивши матеріали справи, на підставі наданих сторонами доказів, встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
13.12.2019 року на вул. Успенська в м. Одеса сталася дорожньотранспортна пригода, за участю транспортних засобів «Nissan» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та мопеда «Ямаха» під керуванням ОСОБА_1 . В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 10.02.2020 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.13)
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортних засобів «Nissan» д/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 . (а.с.12)
Вказаним автомобілем користувався та керував ОСОБА_2 .
Транспортний засіб «Nissan» д/н НОМЕР_1 застрахований ОСОБА_2 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 21.12.2018 року, що підтверджується Договором добровільно страхування наземних транспортних засобів серії АМ №136299. (а.с.18)
Окрім того судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 застрахована не була.
16.12.2019 року ОСОБА_2 було подано заяву про настання страхового випадку по договору страхування авто КАСКО. (а.с.6)
В схемі місця ДТП від 13.12.2019 року та протоколі технічного огляду КТЗ від 16.12.2019 року, було зафіксовано учасників ДТП та механічні пошкодження отримані в наслідок ДТП. (а.с.16,17,19-29)
Тобто ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»відшкодувала розмір матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_2
ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» направила ОСОБА_1 претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак в добровільному порядку питання вирішено не було.
Позивач просить відшкодувати з відповідача виплачену суму страхового відшкодування, так як останній вчинив вказане правопорушення та заподіяв потерпілій особі шкоду.
Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Крім того, відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що по вині відповідача ОСОБА_1 , який 13.12.2019 року керував транспортним засобом мопедом «Ямаха» відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої заподіяно механічні пошкодження автомобілю а/м «Nissan» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .
Його вина встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2020 року, яка на теперішній час є чинною і якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні вище зазначеного ДТП доведена та повторному доказуванню по цивільній справі не підлягає.
Крім цього судом безспірно встановлено, що на момент вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди станом на 13.12.2019 року цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 застрахована не була. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».
Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду у справі № 6-2806цс16, згідно якої деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
На даний час доказів того, що в добровільному порядку відповідачем компенсовано витрати ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», суду не подано.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.
Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.
У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2102,00 грн судового збору.
На підставі ст. 1188, 1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Ж. В. Теренчук