ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4622/21 Справа № 932/1402/20 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що 05 листопада 2018 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 211140, державний номер НОМЕР_1 по вул. Короленко в м. Дніпро, на перехресті вказаної вулиці з вул. Старокозацька, не надав дороги автомобілю марки Toyota Landcruiser 200 державний номер НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі по відношенню до вул. Короленко, а тому не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 та здійснив з вказаним транспортним засобом зіткнення. Водій автомобіля марки Toyota Landcruiser 200 втратив керування, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем BMW X3 державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали технічні ушкодження.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2019 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнаний ОСОБА_1 , на якого зазначеною постановою накладене адміністративне стягнення у розмірі 340 грн.

Позивач зазначає, що страховою компанією «ВУСО» йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 99000,00 грн. згідно із страховим актом № 02260-24 від 01 березня 2019 року. Розмір матеріальних збитків, нанесених йому в результаті вчинення відповідачем ДТП, становить 179 740,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою ФОП ОСОБА_3 № 273 від 05 грудня 2019 року на оплату послуг з ремонту його автомобіля та Актом виконаних робіт № 273 на вказану суму.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди - 179 740,00 грн. і страховою виплатою 99 000,00 грн., яка одержана від страховика, в розмірі 80740,00 грн..

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто на його користь з відповідача в рахунок відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 80 740,00 грн.. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за його участю 05 листопада 2018 року, та під час якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль, встановлена постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2019 року. А тому, право ОСОБА_2 на відшкодування завданої протиправними діями відповідача матеріальної шкоди підлягає судовому захисту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що позивач не надав доказів щодо фактичного розміру матеріальної шкоди, зокрема оригінал платіжного документу про оплату 179 740,00 грн..

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 05 листопада 2018 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 211140, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Короленко в м. Дніпро на перехресті вказаної вулиці з вул. Старокозацька, не надав дороги автомобілю марки Toyota Landcruiser 200 державний номер НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі по відношенню до вул. Короленко, а тому не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 та здійснив з вказаним транспортним засобом зіткнення. Водій автомобіля марки Toyota Landcruiser 200 ОСОБА_4 втратив керування, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем BMW X3 державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали технічні ушкодження.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода, своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 2.2.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, його цією постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн..

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановлено, що автомобіль BMW X3 державний номер НОМЕР_3 , якому протиправними діями ОСОБА_1 були спричинені механічні пошкодження, на момент скоєння вищевказаної ДТП належав ОСОБА_2 ..

Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача як власника автомобіля марки ВАЗ 211140, державний номер НОМЕР_1 , на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПраТ «ВУСО», що підтверджується Полісом № АМ/6379761 від 29 серпня 2018 року.

Розмір матеріальних збитків, завданих позивачу в результаті вчинення ОСОБА_1 зазначеної дорожньо-транспортної пригоди становить 179 740,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою ФОП ОСОБА_3 № 273 від 05 грудня 2019 року на оплату послуг з ремонту його автомобіля, вартості придбаних запчастин та матеріалів, нарядом-замовленням № 273 від 05 рудня 2019 року на виконання вказаних ремонтних робіт, Актом виконаних робіт № 273 на вказану суму та товарним чеком про сплату позивачем грошових коштів за ремонт автомобіля в сумі 179 740,00 грн..

Згідно із страховим актом № 02260-24 від 01 березня 2019 року ПраТ «ВУСО» ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн..

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди - 179 740,00 грн. і страховою виплатою 99 000,00 грн., яка одержана від страховика, становить 80 740,00 грн..

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого відшкодовується винним.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до п.1 ч. 2 цієї статті - збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Встановивши, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 зазнав майнової шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суму заподіяних матеріальних збитків у розмірі 80 740,00 грн. (179 740,00 грн. - 99 000,00 грн. = 80 740,00 грн.), так як він є винним у скоєному.

Доводи апелянта в скарзі про те, що позивач не надав доказів щодо фактичного розміру матеріальної шкоди, зокрема оригінал платіжного документу про оплату 179 740,00 грн., - колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Апелянт ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції будь-яких доказів на спростування позовних вимог, зокрема, розміру збитків, заявленого до стягнення позивачем у даній справі, не надав.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 ..

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачена апелянтом сума судового збору за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко