"14" квітня 2021 р. Справа № 363/5434/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гриб Л.І.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представників позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи - Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна», Синяківська сільська рада Вишгородського району Київської області, ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачі з 2008 року відсутні в її житловому приміщенні без поважних причин, а тому втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі ордеру від 02 жовтня 2013 року вона вселилась та стала проживати у вільній квартирі разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , яка перебувала на балансі КСП «Україна». З 26 жовтня 2013 року вона зареєстрована у вказаній квартирі. Згодом в квартирі були зареєстровані ще двоє їхніх дітей. На час вселення квартира була непридатна для проживання і потребувала капітального ремонту після пожежі. Відповідачі, які раніше проживали в квартирі, ремонт в ній не проводили, ніяких експлуатаційних витрат не несли, існувала заборгованість по комунальним платежам.

Після проведеного капітального ремонту квартири за власний рахунок з облаштуванням підлоги, відновленням електро- та водопостачання, встановлення нових сантехприладів, чоловік позивачки звернувся з заявою про реєстрацію його місця проживання в квартирі. Однак в цьому йому відмовлено, оскільки відсутня згода всіх зареєстрованих в квартирі осіб, серед яких відповідачі, які з 2008 року в ній не проживають та місце знаходження яких невідоме.

Відповідачів у вказаній квартири ніколи не було, їх особисті речі в ній відсутні, які жодного разу не намагалися вселитися до квартири та витрат по її утриманню не несли, а тому просила визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири.

В суді позивачка та її представники просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в тому числі в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явилися.

Третя особа ОСОБА_4 в суді позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Пояснив, що він разом з дружиною ОСОБА_1 вселився у вказану квартиру в 2013 році, яка була в занедбаному, непридатному для проживання стані. За власний рахунок ними здійснено капітальний ремонт. Однак він не може зареєструвати своє місце проживання в квартирі, оскільки на це необхідна згода всіх зареєстрованих в ній осіб. Зазначив, що відповідачі жодного разу не з`являлися в квартирі, він їх ніколи не бачив, речі відповідачів в квартирі відсутні.

Представник Синяківська сільська рада Вишгородського району Київської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Синяківської сільської ради за неповнолітнім ОСОБА_6 , після направлення його до державного дитячого закладу, закріплене право на житло в квартирі АДРЕСА_1 .

Представник Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що на підставі ордеру на житлове приміщення №5 Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» від 02 жовтня 2013 року ОСОБА_7 вселилася до житлового приміщення житловою площею 63,3 кв.м., що складається з 4-х кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області №02-33/765 від 06 листопада 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 з 10 червня 1994 року зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_8 .

Згідно листів Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області №02-31/36 та №02-31/37 від 07 лютого 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 з 01 грудня 2001 року.

Рішенням виконавчого комітету Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області №47 від 03 серпня 2006 року, у зв`язку з тим, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області у ОСОБА_5 відібрано без позбавлення батьківських прав, неповнолітнього сина ОСОБА_6 , останнього направлено до державного дитячого закладу та закріплено за ним житлову площу за адресою АДРЕСА_2 .

Місце визначення і найменування зазначеного дитячого закладу є невідомим.

Згідно актів депутатів Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області від 15 травня 2019 року, 08 листопада 2019 року, 22 листопада 2019 року, 07 жовтня 2020 року та 27 жовтня 2020 року встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , дійсно не проживають за даною адресою з 2008 року по даний час, їх спальних та особистих речей в квартирі немає.

Відповідно до довідки Житлово-комунального підприємства «Поліське» №30 від 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , за період з серпня 2016 року по грудень 2019 року заборгованості по водопостачанню, водовідведенню, вивезенню ТПВ та квартплаті немає.

Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі;

2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях.

У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як передбачено ст. 39 ЖК Українидіти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина-сирота це дитина, в якої померли чи загинули батьки. Діти, позбавлені батьківського піклування, - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - це визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування.

Особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - це особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, мають право проживати в дитячих будинках сімейного типу до повернення їм зазначеного житла або надання житла місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування.

Як передбачено ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом.

Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України.

Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як встановлено з пояснень сторін та матеріалів справи, у вказаній квартирі з 2013 року постійно проживає позивачка ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказані особи законно володіють та користуються квартирою, несуть витрати по її утриманню, регулярно сплачують комунальні платежі та вважають вказану спірну своїм житлом.

Відповідачі хоч і зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 однак з 2008 року в ній не проживають та всилитися до неї не намагалися.

Зі змісту листа Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області №02-31/159 від 16 червня 2020 року, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 , за яким закріплено право на житло у спірній квартирі, після направлення його до державного дитячого закладу, не звертався до сільської ради з метою забезпечення його житлом та вселення у вказану квартиру.

Вказані обставини в суді також підтвердив свідок ОСОБА_11 , який показав, що він з 2016 року знайомий з позивачкою ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_4 , які постійно разом зі своїми дітьми проживають в квартирі АДРЕСА_1 , разом за власні кошти робили в ній ремонт. Також пояснив, що йому відомо про те, що у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак ніколи їх там не бачив, особистих речей та предметів побуту яких в квартирі немає.

З вказаних норм законодавства вбачається, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а за дитиною, позбавленою батьківського піклування, до досягнення нею 23 років.

Разом з тим, як встановлено по справі, відповідач ОСОБА_6 з дня досягнення ним 23-річного віку, тобто з 10 лютого 2015 року, а відповідач ОСОБА_5 з 2008 року по даний час без поважних причин згаданих у ст.ст. 71, 72 ЖК України відсутні в житловому приміщенні квартири АДРЕСА_1 . Вказаним житлом не цікавляться, витрат по його утриманню не несуть, вселитися до нього не намагалися та з цього приводу до сільської ради не зверталися.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено суб`єктивне право позивачки вимагати визнання відповідачів особами, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вимог статей 71 та 72 ЖК України.

Відтак пред`явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 278, 280 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 20 квітня 2021 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Треті особи: Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна», знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Синяк, вул. Київська, 57.

Синяківська сільська рада Вишгородського району Київської області, , знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Синяк, вул. Київська, 60.

ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя