Справа №639/1259/19
Провадження №2/639/123/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Баркової Н. В.,

за участю секретарів - Пивоварової Т.В., Волкової С.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 і просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 164 020,90 грн. та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 640,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наприкінці 2008 року, перебуваючи у нього вдома за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння майном його родини шляхом обману та зловживання довірою, до нього та дружини ОСОБА_5 , яка в подальшому померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою дружина позивача протягом багатьох років мала дружні стосунки, з проханням надати їй в борг грошову суму в розмірі 5 000 доларів США на фінансування її бізнесу. При цьому, як зазначає позивач, відповідач не мала справжнього наміру суму боргу повертати. Вказана сума грошових коштів для позивача є великою, оскільки він є пенсіонером та живе на отриману мінімальну пенсію. Тому йому заподіяна значна шкода, а спричинені кримінальним правопорушенням збитки є значними. Позивач зазначає, що скориставшись дружніми стосунками та його довірою, ОСОБА_4 заволоділа їх з дружиною грошовими коштами та на теперішній час грошові кошти не повертає. Отже, довіряючи ОСОБА_4 та вважаючи, що отримані від їх родини кошти будуть витрачені останньою на фінансування її бізнесу та будуть повернуті їм за першою вимогою, позивач та його дружина надали відповідачу вказані кошти. Одразу після смерті дружини позивача, він поінформував ОСОБА_6 про смерть дружини та в перший раз звернувся за поверненням боргу в повному обсязі. На його письмову претензію-вимогу від 20.07.2017 року з приводу повернення грошей ОСОБА_4 також відповіді не надала, грошовими коштами користується та на теперішній час їх не повернула та не має наміру повертати. Разом з тим, позивач вказує, що 22.06.2018 року та у серпні 2018 року він звертався із заявою до Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області з приводу того, що ОСОБА_6 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, забрала у його родини зазначені грошові кошти та витратила їх на власний розсуд. У зв`язку із чим, позивач вказує, що отримав письмові відповіді із поліції, де йому рекомендовано звернутись до суду для вирішення вищевказаних спірних питань про стягнення із ОСОБА_6 на його користь грошових коштів у розмірі 5 000 доларів США. Крім того, позивач зазначає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, враховуючи те, що 5000 Доларів США х 26,9826 грн. (курс НБУ станом на 27.02.2019 року за один Долар США) = 134 913,00 грн. саме ця грошова сума за договором позики підлягає стягненню в судовому порядку. Також згідно розрахунку сума 3% річних за період із 20.07.2017 року по 27.02.2019 року складає 6 509,00 грн., а сума інфляції за період із 20.07.2017 року по 27.09.2019 року складає 22 598,90 грн.

У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.03.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів. Призначено судове засідання.

13.06.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання позивача ОСОБА_3 про витребування доказів та виклик свідків у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задоволено. Зобов`язано Новобаварський відділ поліції Головного Управління Національної поліції в Харківській області надати суду: завірені копії матеріалів ЖЕО № 10884 від 22.06.2018 року за заявою ОСОБА_3 на шахрайські дії ОСОБА_4 . Викликано в судове засідання в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

28.01.2021 року відповідачем ОСОБА_4 на адресу суду за вх. №2533 надійшов відзив на позов, в якому остання просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на відсутність між нею та померлою дружиною позивача будь-яких фінансових зобов`язань, а також на недоведеність належними доказами позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позовні вимог підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини, в подальшому в судове засідання неодноразово не з`явився з різних причин, поважність яких не була підтверджена. Між тим позивач подав заяву про розгляд справи в його відсутність, у зв`язку з чим суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність позивача.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, подав заяву про закінчення розгляду справи в його відсутність.

Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.08.1969 року ОСОБА_3 , 1941 року народження, уклав шлюб з ОСОБА_9 , 1945 року народження, про що зроблений відповідний актовий запис №725 та підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 30.08.1969 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_10 » (а.с. 8).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 04.03.2009 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 63 роки, про що зроблений відповідний актовий запис №3260 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори зареєстрована спадкова справа, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 10), а 02.10.2009 року державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина складається з грошових вкладів з нарахованими відсотками, начисленнями, компенсаціями, індексаціями та компенсаційними рахунками, що знаходяться в ТВБВ Ощадбанку №10020/0263 м. Харків на рахунку № НОМЕР_3 , в ТВБВ Ощадбанку №10020/0132 м. Харків на рахунках №№ НОМЕР_4 , 9155/1-2908, НОМЕР_5 , НОМЕР_6 . Оцінка спадкового майна 5 296,67 грн. (а.с.11).

Разом з тим, 18.07.2017 року ОСОБА_3 була подана до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 12,13). Відповіддю начальника відділу від 14.08.2017 року рекомендовано ОСОБА_3 звернутися до суду (а.с.14).

20.07.2017 року на адресу відповідача ОСОБА_4 позивачем ОСОБА_3 направлено письмову претензію - вимогу щодо повернення грошових коштів у розмірі 5 000 доларів США (а.с.16-17).

Крім того, на адресу суду були надані копії матеріалів ЖЕО № 10884 від 22.06.2018 року за заявою ОСОБА_3 , на шахрайські дії ОСОБА_4 .

З висновку ДОП Новобаварського ВП в Харківській області від 02.07.2018 року вбачається, що 22.06.2018 року до Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, надійшла заява гр. ОСОБА_3 , 1941 р.н., мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в якій просить вжити заходів до гр. ОСОБА_4 , 1955 р.н., мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , яка близько 10 років тому взяла у займи п`ять тисяч доларів та до теперішнього часу не повертає. Опитаний заявник повідомив, що близько 10 років тому його дружина дала у займи гроші в сумі п`ять тисяч доларів гр. ОСОБА_4 , яка до теперішнього часу не повертає гроші. В ході подальшого розгляду матеріалу опитана гр. ОСОБА_11 , 1972 р.н., мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , повідомила, що по сусідству з нею мешкає гр. ОСОБА_4 , але на протязі тривалого часу вона її не бачила. В ході подальшого розгляду матеріалу здійснювались виходи за адресою: АДРЕСА_2 , але двері даного домоволодіння ні хто не відчиняв у зв`язку з чим встановити та опитати гр. ОСОБА_4 , не виявилось можливим. Також не виявилось можливим встановити свідків вищевикладеного. Відтак подальший розгляд заяви ОСОБА_3 припинено, вирішено прийняти остаточне рішення після встановлення місцезнаходження гр. ОСОБА_4 та опитати її (а.с.15, 60-69).

Позивачем до свого позову доданий розрахунок суми 3% річних за період із 20.07.2017 року по 27.02.2019 року, який складає 6 509,00 грн., та розрахунок суми інфляції за період із 20.07.2017 року по 27.09.2019 року, яка складає 22 598,90 грн. (а.с.23-24).

Допитаний у якості свідка позивач ОСОБА_3 повідомив, що відповідач є подругою його померлої дружини. В березні 2008 року його дружина позичила ОСОБА_12 5000 доларів США купюрами по 100 доларів. Це відбувалось в присутності ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , її племінника та подружжя ОСОБА_10 . Письмовий договір або розписка не складалась. Нефьодова просила позичити гроші на розвиток бізнесу, обіцяла повернути приблизно через рік. Відразу після смерті дружини в березні 2009 року ОСОБА_10 вперше звернувся до ОСОБА_12 для отримання боргу, однак вона відмовила , просила ще час, в подальшому позивач неодноразово звертався до відповідача з аналогічними вимогами, однак такі вимоги залишились без відповіді. В середині липня 20ё7 року позивач вже звернувся до поліції. При цьому позивач зазначив, що складання розписки дружина вважала неетичним, оскільки з відповідачем вона перебувала у дружніх стосунках.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона була подругою ОСОБА_10 та однокласницею ОСОБА_12 . В 2008 році ОСОБА_12 попросила у Уколової гроші в борг, і в присутності свідка Борецької отримала від Уколової п`ять тисяч доларів США по 100 доларів США, це відбувалось в будинку АДРЕСА_4 . Відповідач обіцяла повернути гроші на першу вимогу, просила їх надати на рік-два. В подальшому, після смерті ОСОБА_10 свідок багато разів приходила до ОСОБА_12 , остання обіцяла повернути гроші, однак так і не повернула. Також свідок підтвердила, що письмовий договір позики між сторонами не складався.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Правовий аналіз ст. 545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий документ. Тобто наявність оригіналів документів у позивача може свідчити про наявність певних зобов`язань саме перед ним.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1051 ЦК України передбачено, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013 року Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Статтею 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позику. Так, відповідно до ч.1 зазначеної статті позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим суд бере до уваги розрахунок, який додано до матеріалів справи і наведено в обґрунтування заявлених позовних вимог та погоджується з наданими позивачем розрахунками винагороди у вигляді процентів від суми позики у розмірі 1 204,52 доларів США та 3% річних за користування сумою позики, що складає 150,41 доларів США (а.с.4).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Як вбачається з Постанови Верховного Суду від 16 січня 2019 року (справа №373/2054/16-ц), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст. 1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так, дослідивши надані позивачем письмові докази, показання свідків, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження укладення договору позики між сторонами та доказів факту передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 5 000 доларів США, оскільки показання свідків, одним з яких є сам позивач, тобто заінтересована особа, суд вважає недостатніми доказами на підтвердження факту укладення договору позики і факту передачі грошей відповідачу. Такі фактичні обставини, з огляду на положення законодавства, повинні бути доведені письмовими доказами, які позивачем не надані. При цьому відповідач факт укладення договору позики і отримання грошей також не визнала. Всі інші вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів за договором позики випливають з факту укладення договору позики і його умов, тобто є похідними, а отже задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю факту укладення договору позики і передачі грошей відповідачу на певних умовах.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-82, 95, 141, 142, 256, 263-265, 280-282, 353 ЦПК України, ст.525, 526, 553, 554, 625, 1046, 1047, 1049,1050, 1051 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_7 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Повне рішення складено 23.12.2021 року.

Суддя Н.В. Баркова