23.04.2021 Справа №469/270/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Тавлуя В.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

02 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, у якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6451 від 17 лютого 2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 20822,96 грн., посилаючись на вчинення напису з порушенням діючого законодавства, відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивачки.

20 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що нею подано до суду позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса №6451 від 17 лютого 2021 року такими, що не підлягають виконанню. 20 квітня 2021 року на адресу Березанської районної державної лікарні ветеринарної медицини, де працює позивачка, надійшла постанова приватного виконавця Куліченка Д.О. від 13 квітня 2021 року про звернення стягнення на її заробітну плату в межах виконавчого провадження №64812394 з примусового виконання оспорюваного позивачкою виконавчого напису.

Просила суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі вказаного виконавчого напису, посилаючись на те, що нею заявлена вимога про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення неіснуючої суми боргу до прийняття рішення у справі значно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та призведе до нового спору щодо повернення позивачці безпідставно стягнутих коштів.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч.3 ст.150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.6 ч.1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його застосування.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки позивачка звернулась до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, у такому випадку суд має досліджувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулась або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивачка не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду.

Аналогічні висновки містяться у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2019 р. у справі № 910/1040/18.

У позовній заяві позивачка зазначає, що не згодна з розрахунком заборгованості; при вчиненні виконавчого напису відповідачем та приватним нотаріусом не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого порушено права та охоронювані законом інтереси позивачки; приватним нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості та не встановлено, який строк минув з дня виникнення права вимоги.

Викладені у заяві обставини свідчать, що між позивачкою та відповідачем дійсно виник спір з приводу правомірності вчинення виконавчого напису, розміру заборгованості позивачки за договором кредиту, та можливості її стягнення шляхом вчинення виконавчого напису.

Матеріали заяви свідчать, що постановою Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. від 13 квітня 2021 року (виконавче провадження №64812394) звернено стягнення у сумі 22905,26 грн. (з урахуванням винагороди приватного виконавця) на доходи боржника ОСОБА_2 на виконання виконавчого напису №6451 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17 лютого 2021 року, про що свідчить копія зазначеної постанови, доданої до матеріалів заяви про забезпечення позову.

Наявність відкритого виконавчого провадження за виконавчим написом створює реальну загрозу порушення майнових прав позивачки в разі задоволення позову, якщо заборгованість буде передчасного стягнута з неї у виконавчому провадженні. При цьому позивачка не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить поновлення її порушених прав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення, яке здійснюється у примусовому порядку Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Дмитром Олександровичем в межах виконавчого провадження ВП №64812394 на підставі виконавчого напису №6451, вчиненого 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною до вирішення вказаної справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Копію ухвали направити Приватному виконавцю виконавчого округу Миколаївської області Куліченку Дмитру Олександровичу, адреса: 54001, м.Миколаїв, вул.Пушкінська,17-а, оф.13, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набирає законної сили та підлягає негайному виконанню з часу її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: