Справа № 442/3149/21
Провадження № 6/442/67/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павлів З.С.

з участю секретаря судових засідань Леськів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі подання головного державного виконавця Ільницької О.І., погодженого з начальником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Савчин Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

встановив:

Головний державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ільницька О.І., за погодженого з начальником Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Савчин Н.В. звернулася до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України боржника ОСОБА_1 шляхом заборони перетину державного кордону України до виконання ним зобов`язань, які покладені судовим рішенням.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №52232870 з примусового виконання виконавчого листа №2-к/442/4/2015 (справа №442/6702/15-ц), виданого 10.11.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі клопотання про визнання і надання дозволу на виконання на території України заочного вироку районного суду для столичного міста Варшава у Варшаві (Республіка Польща) від 22.07.2014, яке набрало законної сили 10.11.2014 на території України, про стягання з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 20000 злотих, що за курсом НБУ на день постановлення ухвали становить 1118800 грн. 14.04.2021 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65147785 з примусового виконання виконавчого листа №442/343/20, виданого 10.11.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 6560.71 грн. боргу та про об`єднання виконавчих проваджень №52232870 та №65147785 у зведене виконавче провадження №65161477. Станом на 20.04.2021 боржник ОСОБА_1 не надав державному виконавцю достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, виклики та попередження державного виконавця ігнорує. На виклики до державного виконавця боржник не з`являється, ухвалу суду про привід боржника не виконано. Вважає, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна.

Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Державний виконавець у своєму поданні просив розглядати подання у його відсутності, подання підтримує повністю, просить таке задоволити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №52232870 з примусового виконання виконавчого листа №2-к/442/4/2015 (справа №442/6702/15-ц), виданого 10.11.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі клопотання про визнання і надання дозволу на виконання на території України заочного вироку районного суду для столичного міста Варшава у Варшаві (Республіка Польща) від 22.07.2014, яке набрало законної сили 10.11.2014 на території України, про стягання з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 20000 злотих, що за курсом НБУ на день постановлення ухвали становить 1118800 грн.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово скеровувались боржнику виклики, які останнім ігноруються, та накладено арешт на майно боржника.

Крім цього, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2020 постановлено здійснити привід боржника.

Однак, ОСОБА_1 рішення суду не виконує.

Згідно інформації Державної прикордонної служби України від 23.02.2021 ОСОБА_1 перетинає державний кордон України.

Згідно п. 5 ч.1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язання.

Відповідно до Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного суду України від 01.02.2013 року ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем вчинено достатньо виконавчих дій, та надано суду докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, те, що дії державного виконавця з приводу виконання судового рішення не оскаржені, з заявами про неможливість виконання рішення суду боржник не звертався, тому подання слід задоволити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Подання задоволити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника громадянина України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 до повного виконання ним зобов`язань, покладених згідно виконавчого листа №2-к/442/4/2015 (справа №442/6702/15-ц), виданого 10.11.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі клопотання про визнання і надання дозволу на виконання на території України заочного вироку районного суду для столичного міста Варшава у Варшаві (Республіка Польща) від 22.07.2014, яке набрало законної сили 10.11.2014 на території України та згідно виконавчого листа №442/434/20, виданого 10.11.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 6560,71 грн. боргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в 15-денний строк з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст.354 ЦПК України.

Суддя Павлів З.С.