Справа № 425/4177/19
Провадження № 22-ц/810/235/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Стахової Н.В., Лозко Ю.П.

за участю секретаря Сінько А.І.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1

представник скаржника ОСОБА_2

позивач ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання»

розглянувши в порядку спрощеного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Мирошникової О.Ш., в м. Рубіжне Луганської області

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до ОСОБА_1 , про стягнення відшкодування збитків (вартості не облікованої електричної енергії), та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про скасування рішення комісії,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

18 грудня 2019 рокуТОВ «ЛЕО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 9625,33 грн. збитків вартості не облікованої електричної енергії та 1921,00 грн. судового збору. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідач, який споживав електричну енергію, здійснив вплив на лічильник електричної енергії за допомогою зовнішнього магнітного поля, про що представники позивача склали акт про порушення, на підставі якого відповідна комісія позивача прийняла рішення про порушення відповідачем Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ) та нарахувала збитки у сумі 9625,33грн. за період з 09.10.2018 (з дати останнього контрольного показу 08.10.2018) по дату виявлення порушення 31.01.2019, проте відповідач нараховану суму в добровільному порядку не сплатив.

26 лютого 2020 року відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , у якому заперечував проти доводів позивача, просив суд повністю відмовити у первісному позові та скасувати рішення комісії з розгляду акта про порушення, складеного щодо відповідача. Відповідач обґрунтував позов такими доводами:-наявність у актах про порушення та усунення порушень суперечливих даних щодо вчиненого порушення посилання у акті про порушення на п. 3 п. п. 3.1.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі Методика), а в акті по усунення порушень - на п. п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН); в акті про порушення зазначається про відсутність впливу магнітного електричного поля, в акті про усунення порушень - про можливий вплив магнітного поля; - відсутність у працівників позивача, які склали акт про порушення, повноважень на це;-посилання позивача у зазначених актах на ПКЕЕН, які втратили чинність на час складання акта;-неправомірне застосування позивачем Методики, яка втратили чинність на час складання акту та прийняття протоколу;-недопустимість доказу акту проведення експертизи лічильника електроенергії, оскільки позивач не надав висновок цієї експертизи, яка проведена без попередження експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та не уповноваженою на проведення такої експертизи установою. 06 серпня 2020 року представник позивача подав до суду клопотання про закриття провадження у справі за зустрічним позовом відповідача, підстава: рішення комісії за результатами розгляду акта про порушення, прийняте відповідно до ПРРЕЕ, не встановлює для відповідача жодних обов`язків та не порушує його законних прав та інтересів, тому відповідач у зустрічному позові обрав неефективний спосіб захисту свого права, у зв`язку із цим справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Представник позивача в судовому засіданні просив суд розглянути це клопотання під час прийняття рішення у цій справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 січня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» задоволено повністю. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» збитки вартість необлікованої електричної енергії у сумі 9625,33 гривень (дев`ять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 33 копійки). Відмовлено повністю у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про скасування рішення комісії.

Мотивуючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що працівники позивача під час проведення перевірки 31.01.2019р. встановили порушення ПРРЕЕ, зафіксували це в акті про порушення, який підписали два представники енергопостачальника в присутності споживача, який акт підписав, з порушенням не погодився та просив направити лічильник на експертизу. Експертизу лічильника представники позивача провели з додержанням вимог Положення, з підстави, передбаченої п. 1.3.1 - у разі повної зупинки лічильника; згідно з п. 2.2 зняли, опломбували і направили лічильник на експертизу у встановлений строк у присутності відповідача, склали акт-повідомлення про направлення лічильника на експертизу відповідно до п. 2.4, який підписав відповідач; у встановлений п. 2.8 двадцятиденний строк з дня зняття лічильника провели експертизу у належному складі - комісії позивача та представника територіального органу Держспоживстандарту згідно з п. 1.5 та провели експертизу за відсутності відповідача за його бажанням; склали акт проведення експертизи відповідно до п. 2.9. Оскільки відповідно до результатів проведення експертизи заниження показів лічильника здійснювалося шляхом дії зовнішнього магнітного поля, відповідач порушив п. п. 4 п. 8.4.2. ПРРЕЕ. Після проведення експертизи лічильника та з урахуванням її висновків акт про порушення розглянула відповідна комісія та склала 19.02.2019 протокол, в якому вирішила розрахувати вартість не облікованої електроенергії відповідно до п. п. 3.1.3 п. 3 Методики. Сума збитків склала 9625,33 гривень. У діях відповідача суд першої інстанції вбачає склад правопорушення на ринку електричної енергії відповідно до ст. 27 Закону № 575/97-ВР: об`єкт суспільні відносини у сфері використання електроенергії; об`єктивна сторона: дія - споживання електричної енергії без приладів обліку (лічильник зупинився), наслідок завдання позивачу збитків; суб`єкт побутовий споживач електричної енергії; суб`єктивна сторона умисне вчинення дій. Зафіксоване представниками позивача порушення є підставою для стягнення нарахованих позивачем збитків з відповідача. Суд першої інстанції вважав позовні вимоги підставними та обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Суд першої інстанції вважав, що акти про порушення та усунення порушень не є кінцевими або проміжними рішеннями позивача по суті порушення, а лише фіксують порушення та проведення заміни лічильника, тому посилання у них на нормативно-правовий акт, який втратив чинність, не впливає на чинність та правомірність рішення по суті порушення, яким є протокол № 32 від 19.02.2019. Обґрунтовуючи свої вимоги за зустрічним позовом, відповідач зазначає, що вплив на прилад обліку могла здійснити попередня власниця квартири, яку відповідач залучив до участі у справі в якості третьої особи. Лічильник електроенергії був встановлений за адресою розташування квартири відповідача, яку він придбав у третьої особи 09.11.2017 та за адресою місцезнаходження якої зареєстроване місце проживання відповідача. Суд першої інстанції вважав, що за таких обставин відповідач не міг не знати про стан лічильника, що знаходиться у його квартирі. Відповідач не надав суду доказів, які підтверджують здійснення впливу на лічильник третьою особою та спростовують вчинення відповідачем порушення ПРРЕЕ. В будь-якому разі за пошкодження приладу обліку, який піддався впливу магнітного поля, несе відповідальність відповідач як споживач за договором про користування електричною енергією та за законом

Доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з таким рішення суду ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити постанову якою відмовити в задоволенні позову ТОВ «ЛЕО» до ОСОБА_1 , а зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ЛЕО», третя особа ОСОБА_3 про скасування рішення комісії з розгляду акта про порушення задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції задовольняючи первісний позов виходив з того, що працівники позивача під час проведення перевірки 31.01.2019 року встановили порушення ПРРЕЕ, зафіксували це в акті про порушення, який підписали два представники енергопостачальника в присутності споживача, який акт підписав, з порушенням не погодився та просив направити лічильник на експертизу. Експертизу лічильника представники позивача провели з додержанням вимог Положення. Також на думку скаржника суд першої інстанції побудував своє рішення на прикладі Верховного суду, проте не надав належної оцінки доказам, які наявні в матеріалах цивільної справи. Як вбачається з матеріалів справи , що Акту про порушення №003556 31.01.2019 року складено контролером ОСОБА_4 електромонтером ОСОБА_5 . Проте відповідно до робочої інструкції електромонтера з експлуатації електролічильників групи кваліфікації Бригади по заміні та експлуатації засобів обліку, яка затверджена 26.04.2019 року та перевірена начальником групи юрисконсультом відповідного РЕМ ОСОБА_6 26.06.2019 року, тобто до складання акту про порушення №003556 від 31.01.2019 де в пункті 2.9 надано право електромонтеру складати акти про порушення споживачами ПРРЕЕ, протоколи про адміністративні правопорушення, акти технічного огляду електроустановок, акти збереження пломб, повідомлення про направлення на експертизу. Право на складання актів про порушення споживачами ПРРЕЕ і протоколів про адміністративні правопорушення повинне бути надане відповідним наказом начальника РЕМ. Також відповідно до робочої інструкції контролера енергонагляду ІІІ групи кваліфікації Бригади контролерів енергонагляду, яка затверджена 26.04.2019 року, з якою ОСОБА_4 була ознайомлена 26.06.2019 року, тобто до складання Акту про порушення №003556 від 31.01.2019 де в пункті 2.11 зазначено, що контролер зобов`язаний виявляти крадіжки електричної енергії споживачами, складати акти про порушення ПРРЕЕ та протоколи та протоколи про адміністративне правопорушення (тільки у складі рейдової бригади, за розпорядженням заступника начальника РЕМ з розподілу електричної енергії ( або особи, яка його заміщує), при цьому право на складання вказаних актів і протоколів повинне наведене відповідним наказом начальника РЕМ).При дослідженні зазначених доказів представник апелянта звертав увагу суду, що робочі інструкції затверджені після складання акту про порушення, а інших доказів які б надавали право контролеру ОСОБА_4 та електромонтеру ОСОБА_5 на складання акту про порушення сторонами до суду не надано.На зазначені порушення на думку скаржника, суд першої інстанції уваги не звернув, а тому Акт про порушення №003556 від 31.01.2019 року був складений контролером ОСОБА_4 та електромонтером ОСОБА_5 без певних повноважень на його складання.Також на думку скаржника, суд першої інстанції на підтвердження нанесених збитків прийняв помилково до уваги як доказ Акт № 3517 проведення експертизи лічильника електроенергії від 19 лютого 2019 року з посиланням на Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затверджене Наказом Міністерства палива та енергетики від 21.06.2003 № 322 зокрема на пункт 1.5 проведення експертизи лічильників електричної енергії здійснюється комісією у складі представників енергопостачальника та територіального органу Держспоживстандарту. Однак, як зауважує скаржник, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Акт № 3517 проведення експертизи лічильника електроенергії від 19 лютого 2019 року складений лише за участю комісії ТОВ «ЛЕО» начальника СЗО ОСОБА_7 - голови комісії та членів в комісії інженера 1 кат. СЗО Немчинової Н.С. та провідного спеціаліста ГЕБ ОСОБА_8 .Проте згідно зазначеного Акту № 3517 проведення експертизи лічильника електроенергії від 19 лютого 2019 року не вбачається, що він був складений за участю працівників територіального органу Держспоживстандарту, а тому посилання суду першої інстанції на правильність проведення експертизи електролічильника є помилковими. Також скаржник зауважив, що суд першої інстанції не звернув на зауваження представника, що в Акті № 3517 проведення експертизи лічильника електроенергії від 19 лютого 2019 року зазначалося, що спрацював індикатор магнітного поля заводський № 02243, однак в Акті про порушення № 003556 зазначалося, що індикатор дії впливу постійного (зміненого) магнітного або електричних полів «отсутствует» (мовою оригіналу).

Також матеріали справи не містять висновків експертів того, що при встановленні електричного лічильника за адресою АДРЕСА_1 він не піддавався зовнішньому впливу магнітного поля. Більш того НКРЄ листом від 05.08.2013 за № 5382/26/47-13 зазначила, що підтвердження пошкодження приладів обліку, пломб, а також факти втручання в їх роботу здійснюються спеціалізованими організаціями (криміналістичні центри МВС України, Науково-дослідні інститути судових експертиз тощо), які мають право на виконання таких робіт. Крім цього спеціалізовані експертизи приладів обліку здійснюються спеціалізованими організаціями в межах їх компетенції. У акті від 19.02.2019 №3517 проведення експертизи лічильника електроенергії вказано, що експертиза проведена комісією ТОВ «ЛЕО» у складі: начальника СЗО Журавльова B.C. голова комісії, та членів комісії інженера 1 кат. СЗО Немчинової Н.С., спеціаліста 1 кат. ГЕБ ОСОБА_9 . Зазначений акт проведення експертизи не заслугою до уваги не повинен прийматися, оскільки позивачем по первісному позову не надано доказів того, що ТОВ «ЛЕО» є спеціалізованою організацією (підприємством) в розумінні п.З Порядку №122 та не надано доказів, що експертизи проводились із залученням представників Держспоживстандарту.Доказів на підтвердження того, що експертизи лічильників проводились за участю державного повірника ТОВ «ЛЕО» суду не надано.В акті проведення експертизи лічильника від 19.02.2019 №3517 прізвище, ім`я та по-батькові державного повірника ДП «Луганськстандартметрологія» відсутні, хоча у відповідній графі зазначено, що експертиза проводилась за участю державного повірника ДП «Луганськстандартметрологія», як і відсутній відповідний підпис вказаної особи, з огляду на що зазначені акт експертиз не приймаються до уваги як належні докази вчинення порушення ОСОБА_1 .В протоколі від 19.02.2019 №743 складеного ОСОБА_10 вбачається, що він брав участь виключно у повірці лічильника, а не у фіксації впливу на лічильник електромагнітного поля.

З вказаних підстав скаржник вважає, що наведені вище допущені ТОВ «ЛЕО» порушення законодавства в сфері електроенергетики у частині дотримання порядку встановлення та розгляду порушень споживачем ПРРЕЕ унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді нарахування вартості необлікованої електричної енергії, визнання недійсним рішення Комісії Рубіжанського РЕМ від 19 лютого 2019 року, яке оформлено протоколом №32 з розгляду Акту №003556 від 31 січня 2019 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення підлягають задоволенню, а в задоволенні первісного позову слід відмовити.

Доводи інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу від сторін не надходило, що не заважає розгляду справи по суті відповідно до ст. 360 ЦПК України.

Клопотання скаржника

05 квітня 2021 року на адресу Луганського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про закриття провадження у справі та повернення судового збору.

Мотивуюче таке клопотання, скаржник звернув увагу на те, що ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.10.2019 року у справі №913/567/19 від 18.10.2019 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЛЕО», а з дня введеня в дію КУзПБ з 21.10.2019 року гоподарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі без виключення майнові спори, стороною в яких є боржник, незалежно від суб`єктного складу сторін у справі.

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання та представник відповідача по первісному позову належним чином здійснював представництво інтересів відповідача.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступ представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

В статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

19 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яким закон викладено в новій редакції.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18 жовтня 2019 року у справі № 913/567/19 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання», введено процедуру розпорядження майном боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

18 жовтня 2019 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання».

Згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» до теперішнього часу перебуває в процесі провадження у справі про банкрутство.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Частиною четвертою статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; про сплату податків, зборів (обов`язкових платежів); стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, а також визнання недійсними рішень державних органів, пов`язаних з майновими вимогами до боржника.

Із винесенням ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство пов`язуються певні правові наслідки, зокрема: вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів; розгляд, вимог конкурсних, забезпечених і поточних кредиторів та вирішення майнових спорів здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; арешт майна боржника чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника можуть застосовуватися виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

18 грудня 2019 року ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних порушенням Правил користування електричною енергією для населення та Правил роздрібного ринку електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з даним позовом після порушення провадження у справі про банкрутство.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року і з цієї дати втратив чинність Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до статті 7 Кодексу № 2597-УІІІ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті).

Частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.

Отже розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-6 (провадження № 12-143гс19).

Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що спір у цій справі між сторонами виник з правовідносин, що стосуються відшкодування вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил роздрібного ринку електроенергії з урахуванням положень статті 7 Кодексу № 2597-VІІІ, ч.1 ст.255 ЦПК України повинен був закрити провадження у справі.

Відповідно до статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі відповідно до ч.1 ст.255 ЦПК України.

Згідно частини четвертої ст.377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд роз`яснює ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Луганського апеляційного суду з заявою про направлення справи до Господарського суду Луганської області.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норми процесуального права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 368/561/19.

Виходячи з наведеного судова колегія задовольняє клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про закриття провадження у справ та повернення сум сплачених у вигляді судового збору задовольнитиВідповідно до Закону України " Про судовий збір" сплачений судовий збір ОСОБА_1 за подання зустрічного позову у розмірі 840,80 грн та судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмрі 4 983,50 грн повернути на користь скаржника.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 259,367,374, 377, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 січня 2021 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до ОСОБА_1 , про стягнення відшкодування збитків (вартості не облікованої електричної енергії), та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про скасування рішення комісії закрити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про закриття провадження у справ та повернення сум сплачених у вигляді судового збору задовольнити.

Повернути судовий збір за подання зустрічного позову у розмірі 840,80 грн, сплачений ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ін.н. НОМЕР_1 ) : отримувач ГУК у Луганській обл./МТГ м. Рубіжне/22030101,,банк отримувача Казначейство України, МФО899998,рахунок отримувача UA0012497, Код класифікації доходів бюджету 22030101, згідно з квитанцією №0.0..1 .

Повернути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 142,70 грн, сплачений ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ін.н. НОМЕР_1 ): отримувач ГУК у Луганській обл./МТГ м. Сєвєродонецьк/22030101,,банк отримувача Казначейство України, МФО899998, рахунок отримувача UA 0012499 Код класифікації доходів бюджету 22030101, згідно з квитанцією №0.0..1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 21 квітня 2021 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді Н.В. Стахова

Ю.П. Лозко