Справа № 161/423/21
Провадження № 2/161/1393/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігор Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 04.12.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 5866 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованості в розмірі 7 478 доларів США та 1 500 грн.

Відповідно до виконавчого напису від 04.12.2020 за № 5866 приватним нотаріусом запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість за період з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2020 року, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5 012,41 доларів США, простроченої заборгованості за комісією та процентами в розмірі 2 424,79 доларів США, строкової заборгованості за комісією та процентами в розмірі 41,35 доларів США, суму плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 500 грн., а всього 7 478,55 доларів США (що на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют: 28,30, становить 211642,96 грн.) та 1500 грн. Вважає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав та при наявності спору щодо суми, яка у ньому вказана.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить визнати таким, що не підлягає до виконання, виконавчий напис від 04.12.2020 № 5866 вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованості в розмірі 7 478 доларів США та 1 500 грн. та скасувати виконавчий напис, а також стягнути понесені у справі судові витрати.

Ухвалою судді від 13.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

13.01.2021 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у даній справі вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Ухвалою суду від 25.03.2021 витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальних справ щодо вчинення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 5866 від 04.12.2020.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Від представника відповідача у матеріалах справи, наявне клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Клопотань про відкладення розгляду справи та поясненя на адресу суду не надходило.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, установив таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під оспорюванням правом слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб`єктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

04.12.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. вчинено виконавчий напис за № 5866, яким нотаріусом запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» заборгованості в розмірі 7 478 доларів США та 1 500 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 89 вказаного Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Згідно п.п. 283, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком.

Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

З оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримав від заявника первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції про сплату передбачених кредитним договором платежів тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також сума процентів, зазначена у написі, є безспірними.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України викладеної у справі №6-887цс 17 від 05.07.2017 року з урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 19.10.2017 у справі № 161/9819/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по відсотках за користування кредитом за кредитним договором № 070/137-САФ03.16-2 від 11.07.2007 року в розмірі 2 726,89 доларів США та судові витрати, понесені на оплату судового збору. В позові банку в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту відмовлено у зв`язку з пропуском позовної давності.

Із даного рішення випливає, що ПАТ «Укрсоцбанк» у вересні 2013 року пред`явивши позов до ОСОБА_1 про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив тим самим строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16 і відповідно до ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України має враховуватися всіма судами загальної юрисдикції.

Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком погашення кредиту, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 3.3.8. договору кредиту позичальник був зобовязаний повернути кредит у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню.

З наведеного випливає, що перебіг позовної давності за вимогами ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про повернення кредиту почався після зміни строку виконання основного зобов`язання, тобто не пізніше вересня 2013 року.

Окрім цього, ОСОБА_1 після вересня 2013 року та у жовтні та грудні 2013 року і у квітні 2014 року сплачував у добровільному порядку частину своєї заборгованості за кредитом, тобто вчиняв дії, що свідчать про визнання ним боргу, у зв`язку з чим при кожній такій сплаті позовна давність переривалася, а її перебіг починався заново.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають стягненню проценти за користування кредитом, нараховані в межах трирічної позовної давності до звернення банку в суд з даним позовом, тобто з 22 червня 2014 року по 22 червня 2017 року в сумі 2 726,89 доларів США (2573,02 + 153,87).

На примусове виконання вказаного рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист № 161/9819/17 від 20.03.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по відсотках за користування кредитом за кредитним договором № 070/137-САФ03.16-2 від 11.07.2007 в розмірі 2726,89 доларів США та судові витрати, понесені на оплату судового збору, в сумі 1064,37 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2018 № 56507736 із примусового виконання означеного виконавчого листа від 20.03.2018.

У зв`язку з повним погашенням боргу за виконавчим листом №161/9819/17 від 20.03.2018 названим приватним виконавцем 01.04.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Окрім цього, строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, наведена у постанові від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17).

Відповідно до умов договору кредиту № 070/137-САФ03.16-2 від 11.07.2007 кінцевий термін повернення основної заборгованості - до 10.07.2014.

Нотаріус не з`ясував, чи не пропущено банком трирічний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, не встановив коли було здійснено останню оплату кредиту.

Отже, нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 5866 з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, а тому вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити в повному обсязі.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 2, 4 , 5, 2, 13 , 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович та зареєстрований в реєстрі за № 5866 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за договором кредиту № 070/137-САФ03.16-2 від 11.07.2007 року з усіма додатками та додатковими угодами, укладеним між ОСОБА_1 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступник - акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК»), правонаступником якого є акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК», в розмірі 7 478 (сім тисяч чотириста сімдесят вісім) доларів США 55 центів та 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнути з акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» в користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство «Альфі-Банк», , адреса: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, адреса: вул. Коновальця Євгена, буд. 433, кім. 28-29, м. Івано-Франківськ.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області, Шульженко Ігор Сергійович, адреса: вул. Конякіна, 24, офіс 85, м. Луцьк.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта