Постанова

Іменем України

14 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 521/20728/15

провадження № 61-8343св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», яке змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», підписану адвокатом Радченко Вікторією Юріївною, на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року в складі колегії суддів Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Позов мотивувало тим, що 11 квітня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого на підставі договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року є ТОВ «Кредекс Фінанс», і ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 32 700 дол. США на придбання автомобіля зі сплатою 12,5 % річних та терміном повернення до 11 квітня 2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором сторони того ж дня уклали договір застави, за яким ОСОБА_1 передав банку в заставу транспортний засіб - легковий седан Honda Accord 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 17 грудня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 23 274,51 дол. США.

З огляду на викладене ТОВ «Кредекс Фінанс» просило суд:

- звернути стягнення на предмет застави - легковий седан марки «Honda» моделі «Accord» 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , шляхом продажу предмета застави та укладення ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу транспортного засобу з іншою особою-покупцем;

- надати (визнати) право ТОВ «Кредкс Фінанс» підписувати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу автомобіля з наданням повноважень вчиняти від імені власникавсі необхідні для зняття автомобіля з обліку дії;

- витребувати у ОСОБА_1 автомобіль та передати його у володіння позивачу.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2016 року позов задоволено частково: звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «Honda» модель Accord 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , шляхом надання ТОВ «Кредекс Фінанс» права продажу автомобіля шляхом укладення договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_1 з іншою особою-покупцем за початковою ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, задоволено в повному обсязі вимогиТОВ «Кредекс Фінанс» задоговором про надання споживчого кредиту №0 від 11 квітня 2007року в розмірі 547 399,63 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позичальник неналежним чином виконував умови кредитного договору, а тому на підставі статті 20 Закону України «Про заставу» банк набув право звернення стягнення на предмет застави.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про витребування у відповідача автомобіля та його передачу у володіння позивачу, суд вважав їх надмірними та такими, що не потребують деталізації судовим рішенням, оскільки порядок реалізації заставного майна визначений Інструкцією з організації примусового виконання рішень. Позовна вимога про визнання за ТОВ «Кредекс Фінанс» права підписувати від імені відповідача договір купівлі-продажу автомобіля з наданням позивачу повноважень на вчинення дій, необхідних для зняття автомобіля з обліку, залишена судом без задоволення як така, що охоплюється задоволеною судом вимогою про звернення стягнення на предмет заставишляхом укладання позивачем договору купівлі-продажу від імені відповідача з іншою особою-покупцем.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 20 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст судових рішень апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредекс Фінанс» задоволено частково: заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2016 року в частині відмови взадоволенні позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про витребування та передачу заставного майна скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні вказаних позовних вимог з інших підстав, а саме в зв`язку з нікчемністю договору факторингу, за яким ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково: рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що договір факторингу між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» від 20 квітня 2012 року в силу положень статті 513 ЦК України мав бути укладений у тій самій формі, що й договір застави від 11 квітня 2007 року, за яким відступлено право вимоги, тобто підлягав нотаріальному посвідченню. Недотримання сторонами форми правочину свідчить про його нікчемність, а тому ТОВ «Кредекс Фінанс» не набуло права вимоги до ОСОБА_1 , у тому числі щодо звернення стягнення на предмет застави.

Аргументи учасників справи

У квітні 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, підписану представником, в якій просило скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права й порушенням норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом положень статті 513 ЦК України, оскільки застава не є зобов`язанням, а способом забезпечення вже існуючого зобов`язання.

Указує, що договір застави за своєю правовою природою не є договором про відступлення права вимоги та заміну кредитора в зобов`язанні.

Зазначає, що на момент укладення договору застави Законом України «Про заставу» було передбачено просту письмову форму для такого правочину.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 11 квітня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредекс Фінанс», та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позичальник отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 32 700 дол. США зі строком повернення до 11 квітня 2014 року та сплатою 12,50% відсотків річних для придбання автомобіля.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 11 квітня 2007 року уклали нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу, згідно якого відповідач передав у заставу банку транспортний засіб марки «Honda» моделі «Accord» 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , тип - легковий седан, об`єм двигуна - 2354, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, відповідач від виконання обов`язку з повернення кредитних коштів ухиляється.

20 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» та TOB «Кредекс Фінанс» уклали договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 квітня 2007 року та договором застави транспортного засобу від 11 квітня 2007 року.

Унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 квітня 2007 року станом на 17 грудня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 23 274,51 дол. США, що еквівалентно 547 399,63 грн.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 07 жовтня 2015 року на підставі договору факторингу, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», зареєстровано звернення стягнення на предмет застави

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року в справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) зроблено висновок, що «договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що на аркушах справи 46-49 знаходиться фотокопія «витягу з договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року» у зменшеному масштабі.

За відсутності в матеріалах справи повного тексту договору № 05/12 від 20 квітня 2012 року (оригіналу або належним чином завіреної його копії) неможливо встановити дійсну правову природу договору та перевірити факт його укладення, а тому апеляційний суд дійшов передчасного висновку про укладення 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» саме договору факторингу.

Посилаючись на нікчемність договору як на преюдиційно встановлену ухваленим в цій же справі рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2017 року обставину, суд апеляційної інстанції не врахував, що в силу положень частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд, обмежившись посиланням на нікчемність договору, не здійснив перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2016 року по суті та не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, скасувавши заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2016 року повністю, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2017 року, яке набрало законної сили,вказане заочне рішеннявже було скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ«Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про витребування та передачу заставного майна й ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні вказаних позовних вимог з інших підстав.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У зв`язку з невстановленням фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, наявні передбачені пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстави для скасування постанови апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», підписану адвокатом Радченко Вікторією Юріївною, задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Із моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року втрачає законну силу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук