Справа №: 398/4230/20
провадження №: 2/398/612/21
"20" квітня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
головуючого судді Крімченко С.А.,
при секретарі Куліковій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрія справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
представник позивача - ОСОБА_3
Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, будинком АДРЕСА_1 . Вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05.10.2020 року вона, позивач, є власником вказаного будинку. Відповідачка є колишнім власником даного будинку, але з 07.10.2017 року не проживає в даному будинку. Враховуючи викладене, вважає, що відповідачка втратила право користування жилим приміщенням.
Реєстрація відповідачки в будинку позбавляє її можливості належним чином користуватись своєю власністю, в неї виникають проблеми із надмірною сплатою за комунальні послуги, вона не може оформити державну субсидію, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2021 р. позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
В судове засідання позивачка, належним чином повідомлена про час, місце і дату розгляду справи, не з`явилася.
Відповідачка в судове засідання не з`явився. Про дату, час, місце судового розгляду повідомлялася належним чином.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача ОСОБА_3 , суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 34 Постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» наголошено, що під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що власником будинку АДРЕСА_1 є позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №1702 .
Відповідачка ОСОБА_2 є колишньою власницею будинку. Згідно п.15 договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2020 р зазначено, що Продавець ОСОБА_2 зобов`язалася знятися з реєстрації місця проживання протягом тижня з дня укладення даного договору.
Згідно довідки виконавчого комітету Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 10.11.2020 р. в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 ,власник будинку, та ОСОБА_2 (не родич). ОСОБА_2 не проживає в будинку з 07.10.2017 р.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, в спірному будинку не проживає з 07.10.2017 року, між сторонами відсутня домовленість про порядок користування житловим приміщенням. Даний будинок позивачка придбала у відповідачки, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.10.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №1702. ОСОБА_2 , як колишня власниця, не виконала обов`язок знятися з реєстрації місця проживання після продажу будинку, чим порушила права позивача.
Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що відповідачка, залишаючись зареєстрованою у будинку, власником якої є позивачка, перешкоджає позивачці належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 280 - 282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.04.2021 року

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Пороло Микола Миколайович, адреса місцезнаходження: м.Олександрія Кіровоградської області, вул.Першотравнева,43;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Суддя