РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Буга Р.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Лук`янчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Хорошуна Максима Ярославовича, слідчого слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка Анатолія Миколайовича, начальника слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Васильовича, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди за бездіяльність відповідачів у кримінальних справах з 2016 року, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Хорошуна Максима Ярославовича, слідчого слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка Анатолія Миколайовича, начальника слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Васильовича, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Вінницькій області, про відшкодування моральної шкоди за бездіяльність відповідачів у кримінальних справах з 2016 року . У позові зазначає, що за його заявами відповідачі з 2016 року проводять провадження по кримінальним справам, порушуючи вимоги статей 36, 40 КПК України про свої посадові обов`язки. В своїх рішеннях судді Жмеринського суду відмовляють йому в аналогічних позовах зазначаючи, що для задоволення позову повинно бути рішення суду, винесене в порядку вимог статті 26 КПК України про незаконність дій чи бездіяльності відповідачів при невиконанні ними своїх посадових обов`язків, а в ухвалах за його скаргами на бездіяльність відповідачів про невиконання ними своїх посадових обов`язків ті ж самі судді зазначають, що така бездіяльність не охоплюється вимогами статті 26 КПК України. Вважає порушеним його право на швидке неупереджене слідство, в звязку з чим змінено уклад його життя та завдано йому моральної шкоди. Просить зазаначити в рішенні висновок по кожній окремій вимозі позивача. Просить :

1) визнати, що предмет, підстави, посади та прізвища відповідачів в його позові ті самі, що зазначені в постанові Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року;

2) визнати, що позов подано виключно на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року;

3) визнати, що позивач, як заявник по кримінальним справам, згідно вимог статті 60 КПК України немає права звертатись до правоохоронних органів з клопотанням про вчинення процесуальних дій, недотримання розумних строків слідства, тощо;

4) стягнути з кожного відповідача пропорційно по 100000 гривень моральної шкоди з Держави Україна в особі Державного казначейства України на його користь.

На підтвердження позову надає копію постанови Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року, копії ухвал Жмеринського міськрайонного суду від 4 серпня 2020 року та 7 серпня 2020 року.

В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій розгляд його позову просить провести без нього на підставі доказів, що витребувані відповідно до ухвали суду від 1 вересня 2020 року. До заяви додає додатки, у яких зазначені відповіді на майбутнє рішення, а саме копію відповіді прокуратури Вінницької області від 23 жовтня 2019 року та копію ухвали слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду ОСОБА_3 від 27 жовтня 2020 року(а.с.56-58).

Позиція відповідачів

Представники відповідачів Державної казначейської служби, Головного управління національної поліції у Вінницькій області, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , належним чином повідомлені про судове засідання судовою повісткою, що підтверджується розписками про отримання судових повісток та довідками про доставку електронного листа, наявними в матеріалах справи (а.с.50-51, 53-54), в судове засідання не з`явились без повідомлення причин, тому суд, за згодою з учасниками справи, що з`явились, у відповідності до пункту першого частини третьої статті 223 ЦПК України постановляє ухвалу про розгляд справи за відсутності цих учасників справи.

Представник відповідача ГУНП у Вінницькій області Господарець А.А. в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду відзив, у якому вказує, що Головне управління національної поліції у Вінницькій області позов не визнає, вважає його безпідставним та необгрунтованим. Позивачем всупереч вимогам статті 81 ЦПК України не надано до матеріалів справи рішення уповноваженого органу, що підтверджує незаконність дій відповідачів. Відсутні підстави для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури, що визначені статтею 1176 ЦК України. Законом України «Про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» встановлено, що умовами настання моральної шкоди має бути фізичний, або психічний вплив на особу, які у позові відсутні і нічим не доведені. ОСОБА_2 в позовній заяві не конкретизував, які саме дії вчинені працівниками поліції відносно нього. Розмір шкоди не обґрунтовано, факт душевних страждань не доведений. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі (а.с.18-21).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнає з таких підстав. В 2017 році було розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 000020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 384 КК України, тобто внесення завідомо неправдивих даних до висновку експерта. 22 березня 2017 року було визначено групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, старшим групи призначено прокурора Слободяна В.Ю. В подальшому, в 2018 році, до постанови про призначення групи прокурорів внесено зміни, де старшим групи призначено ОСОБА_1 . Під час досудового розслідування проведено ряд експертиз з метою встановлення відповідності висновку судово-медичного експерта, який піддавався сумніву зі сторони ОСОБА_2 , однак після проведення комплексної судово-медичної експертизи та ряду додаткових експертиз встановлено відсутність складу кримінального правопорушення в діях експерта. Під час досудового розслідування витребовувались докази за клопотаннями ОСОБА_2 , на підставі яких проводились додаткові судові експертизи, однак складу кримінального правопорушення так і не встановлено. Тому уповноважений сектору дізнання ДОП СП Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП Остапюк Я.М. 10 грудня 2020 року виніс постанову про закриття даного кримінального провадження. Позивач ОСОБА_2 оскаржив дану постанову, проте відповідно до ухвали Барського районного суду від 11 січня 2021 року в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження відмовлено. Позивачем ухвалу Барського районного суду також було оскаржено, проте Вінницьким апеляційним судом 18 лютого 2021 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Барського районного суду залишено без змін. Враховуючи, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні були проведені всі можливі заходи та дізнавачем прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження, для задоволення позову немає жодних підствав. Враховуючи, що позивачем не надано жодного доказу завдання йому моральної шкоди, в задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача Вінницької обласної прокуратури Лук`янчук Д.О. в судовому засіданні пояснює, що у позовній заяві позивач вказує на «нібито» завдання йому моральної шкоди протиправними діями органів прокуратури та безпосередньо прокурором Хорошуном М.Я., також вказує на протиправну поведінку та бездіяльність при проведенні досудового розслідування, проте на підтвердження своїх позовних вимог не надає жодного доказу, зокрема і завдання йому моральної шкоди, хоча у деліктних правовідносинах саме на позивача покладено такий обов`язок. Жодного документу, який би свідчив про протиправну поведінку чи дії, або бездіяльність органів прокуратури позивачем не надано. Зі змісту позову ОСОБА_2 завдано моральної шкоди бездіяльністю при проведенні досудового розслідування, однак досудове розслідування проведено у найкоротші строки та відповідно до закону, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Позовна заява надійшла до суду 28 серпня 2020 року (а.с.1).

Ухвалою суду від 1 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15 жовтня 2020 року. Відповідно до цієї ж ухвали зобов`язано начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області надати суду кримінальні провадження № 0000020 від 21 березня 2017 року та №0000020 (а.с.13).

Справу знято з розгляду 15 жовтня 2020 року, в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному (а.с.24).

Відповідно до ухвали суду від 4 грудня 2020 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 13-30 год 22 грудня 2020 року (а.с.34).

Судове засідання 22 грудня 2020 року відкладено через неявку відповідачів (а.с.42).

Відповідно до протоколу судового засідання від 11 березня 2021 року воно відкладено за клопотанням відповідача прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Хорошуна М.Я. (а.с.48).

Позивач ОСОБА_2 8 квітня 2021 року подав заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.55).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

Відповідно до копії постанови Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у справі №130/728/19 за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в собі Державної казначейської служби України, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка В.В., слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Полонської О.Г. про відшкодування моральної шкоди, скасовано рішення Жмеринського міськрайонного суду від 25 червня 2019 року та ухвалене нове рішення - стягнути з держави Україна в собі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Стягуючи моральну шкоду, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_2 було завдано душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. На думку колегії суддів незаконними постановами старшого слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Полонської О.Г. про закриття кримінального провадження та бездіяльністю начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюка В.В. при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №30000047, ОСОБА_2 завдано моральної шкоди (а.с.3-6).

Відповідно до ухвали слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 4 серпня 2020 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволені скарги, поданої через неналежний контроль та бездіяльність прокурора Хорошуна М.Я. при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 (а.с.7-8).

Згідно з ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 7 серпня 2020 року, ОСОБА_2 відмовлено в задоволені скарги, поданої на бездіяльність слідчого Майченка А.М. у кримінальному провадженні № 0000020 (а.с.8-9).

Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Заярний А.М. 7 серпня 2020 року виніс ухвалу, якою відмовив ОСОБА_2 в задоволенні скарги, поданої на бездіяльність начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюка В.В. у кримінальному провадженні №0000020 (а.с.11-12).

Відповідно до відповіді прокуратури Вінницької області від 23 жовтня 2019 року на звернення ОСОБА_2 щодо можливого неналежного розслідування кримінальних проваджень, в ході вивчення стану досудового розслідування встановлено грубі порушення вимог статей 2, 9, 28 КПК України щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування у розумні строки. На усунення порушень підготовлено вказівку про притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_2 роз`яснено право звернутись з дисциплінарною скаргою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (а.с.56).

Слідчий суддя ОСОБА_3 27 жовтня 2020 року виніс ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Барського відділу Жмеринської місцевої прокуратури Хорошуна М.Я. (а.с. 57-58).

Кримінальні провадження №0000020 від 21 березня 2017 року та №0000020 від 12 серпня 2016, які витребовувалось з СВ Жмеринського ВП ГУНП, в судовому засіданні не досліджувались, так як на вимогу суду не надано, проте позивач ОСОБА_2 не заявляв клопотання про відкладення судового засідання для витребування даних кримінальних проваджень.

Предметом позову в даному випадку є матеріально-правова вимога позивача до відповідачів, тобто то, по відношенню до чого позивач просить у суду захисту відшкодування моральної шкоди з-за неналежного виконання відповідачами своїх посадових обов`язків. Підставою позову є ті фактичні обставини, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, а також правові норми, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.

При розгляді справи саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Тому визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з положеннями статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті тобто така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Позивач у своєму позові просить визнати, що предмет, підстави та прізвища відповідачів ті ж самі, що зазначені в постанові Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року, та позов ним подано виключно на підставі цієї постанови.

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у справі № 130/728/19 за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в собі Державної казначейської служби України, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка В.В., слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Полонської О.Г. про відшкодування моральної шкоди, скасовано рішення Жмеринського міськрайонного суду від 25 червня 2019 року та ухвалене нове рішення про стягнення з держави Україна в собі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Відповідачами ж у позові, що розглядається, ОСОБА_2 зазначає прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Хорошуна М.Я., слідчого СВ Жмеринського ВП Майченка А.М., начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюка В.В., співідповідачами вказав Вінницьку облпрокуратуру на Нацполіцію Вінницької області. До позову додав клопотання про витребування судом кримінальних проваджень №0000020 від 21 березня 2017 року за частиною першою статті 384 КК України та №0000020 від 12 серпня 2016 за частиною першою статті 165 КК України.

У постанові Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року зазначено, що стягуючи моральну шкоду, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_2 було завдано душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. На думку колегії суддів незаконними постановами старшого слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Полонської О.Г. про закриття кримінального провадження та бездіяльністю начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюка В.В. при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №30000047, ОСОБА_2 завдано моральної шкоди.

Проте у цій же постанові не встановлено порушень прав позивача за дії чи бездіяльність відповідачів у кримінальних провадженнях №0000020 від 21 березня 2017 року та № 0000020 від 12 серпня 2016 року, неналежне, на думку позивача, розслідування у яких стало підставою для данного позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні надає та просить долучити до матеріалів справи ухвалу Барського районного суду від 11 січня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні скарги на постанову УСД ДОП СП Барського ВП Остапюка Я.М. від 10 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000020 від 21 березня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 лютого 2021 року, якою залишено без змін ухвалу Барського районного суду від 11 січня 2021 року. В цій же ухвалі зазначено, що суд апеляційної інстанції вважає, що слідчим суддею належним чином перевірено та проаналізовано обставини, на які посилається ОСОБА_2 , встановлено відповідність постанови слідчого нормам КПК та зроблено висновок щодо відсутності підстав для скасування рішення уповноваженого сектору дізнання ДОП СП Барського ВП Остапюка Я.М. від 10.12.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000020 від 21 березня 2017 року (а.с.63-64).

Отже, у кримінальному провадженні, внесенному до ЄРДР за № 0000020 від 21 березня 2017 року, Вінницьким апеляційним судом не встановлено порушень кримінально- процессуального закону відповідачами, до яких пред`явлено даний позов.

Вказані позивачем обставини не можуть бути безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими, заявленими у відповідності до діючого цивільного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач вважає, що діями слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП Майченка А.М., бездіяльністю начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП ОСОБА_4 та прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_1 йому заподіяна моральна шкода.

Моральну шкоду він оцінив у розмірі по 100000 грн з кожного відповідача.

Оскільки для виникнення зобов`язання по відшкодуванню шкоди в порядку статей 1176, 1174, 1167 ЦК України необхідна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства та їх посадових осіб, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (статті 12, 81 ЦПК України), то позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також докази наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23 травня 2001 року кримінальне судочинство визнано як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх Конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Главою 26 КПК України врегульовано порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, ухвал слідчого судді тощо.

Тобто кримінальним процесуальним законодавством визначено інший порядок розгляду скарг учасників кримінального провадження та осіб, права яких порушуються як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого провадження у суді.

Підставою для стягнення моральної шкоди позивач визначив бездіяльність усіх відповідачів щодо виконання вимог КПК про неупереджене та швидке слідство у кримінальних провадженнях, однак позивач не надав доказів на підтвердження їх незаконної бездіяльності.

Будь-якого рішення, що набрало законної сили, про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності відповідачів, що зазначені у даному позові, позивачем суду не надано.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження, визначений у частині першій статті 303 КПК України. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу (частина друга статті 303 КПК України).

Крім того, відповідно до абзацу другого частини першої статті 45 Закону України «Про прокуратуру» рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Відповідно до пунктів 2 і 3 частини першої статті 16 Закону України «Про прокуратуру» незалежність прокурора забезпечується, зокрема, порядком здійснення повноважень, визначеним процесуальним та іншими законами; забороною незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення повноважень прокурора.

Здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та Законами України (частина друга статті 16 Закону України «Про прокуратуру»).

Здійснюючи функції досудового слідства, слідчий є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та Законами України. У відповідності до частини п`ятої статті 40 КПК України слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. А тому притягнення слідчого та/або керівника слідчого органу до цивільної відповідальності за кожне прийняте процесуальне рішення, з якими не погоджується сторона кримінального провадження, може свідчити про тиск на органи досудового слідства задля прийняття вигідного для сторони кримінального провадження рішення в будь-який спосіб.

Під час досудового розслідування слідчий та прокурор виконує процесуальні функції, які не можна охарактеризувати як управлінські, і для оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності визначений спеціальний порядок, тому суд, дотримуючись принципу законності, звертає увагу на те, що відшкодування моральної шкоди має носити виключно компенсаційний характер при наявності підстав, передбачених статтею 23 ЦК України, яких судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Нормами частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з частинами 5 та 6 статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, позивачем не надано розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди з відповідачів: слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП Майченка Анатолія Миколайовича, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП Олексюка Володимира Васильовича, прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Хорошуна Максима Ярославовича, Жмеринської місцевої прокуратури, Головного управління національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури та якими належними, допустимими та достовірними доказами це підтверджується.

Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 641/2328/17-ц), від 13 червня 2019 року (справа №554/1870/18-ц), що згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами інших інстанцій.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд не визнає підставою для задоволення позову посилання позивача на рішення Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року, так як воно не має преюдиціального значення. Проте, дана постанова Вінницького апеляційного суду свідчить про реалізацію позивачем передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як вважає ОСОБА_2 , акцентуючи свої доводи на власному визначенні змісту частини 6 статті 1176 ЦК України

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Належних та допустимих доказів того, що судовим рішенням встановлена бездіяльність відповідачів визнана неправомірною, позивачем не надано, позивач не довів факт протиправних дій або бездіяльності відповідачів, конкретні негативні наслідки та їх причинний зв`язок з правом на відшкодування моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Висновки суду

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач не довів обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів, а відтак і її розмір, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

Судові витрати слід компенсувати за рахунок держави, оскільки ОСОБА_2 звільнений при подачі позову від сплати судового збору.

Керуючись статтями 259, 263, 265 ЦПК України, на підставі статей 3-13, 76-83, 89, 268, 280, 281 ЦПК України, статей 23, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Хорошуна Максима Ярославовича, слідчого слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка Анатолія Миколайовича, начальника слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Васильовича, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди за бездіяльність відповідачів у кримінальних справах з 2016 року - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний тест рішення складено 17 квітня 2021 року.

Учасники справи :

Позивач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 .

Відповідачі :

- Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, ;

- начальник слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюк Володимир Васильович, вул. Соборна, 46а м. Жмеринка Вінницької області;

- слідчий слідчого відділення Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченко Анатолій Миколайович, вул. Соборна, 46а, м. Жмеринка Вінницької області;

- прокурор Жмеринської окружної прокуратури Хорошун Максим Ярославович, вул. Національна, 6а м. Жмеринка Вінницької області;

- Вінницька обласна прокуратура, вул.Монастирська, 33 м.Вінниця, код ЄДРПОУ 02909909;

- Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, вул. Театральна, 10 м.Вінниця, .

Головуючий суддя Костянтин Шепель