СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7878/20

пр. № 2/759/948/21

15 квітня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Істоміній О.Г.;

за участю позивачки ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», 3-ті особи ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Капітал» про визнання недійсними кредитних договорів та стягнення коштів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2020 р. позивачка звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до відповідача, у якому просить визнати договори про надання споживчих кредитів від 10.02.2018 р., 24.05.2019 р., 12.09.2019 р., 23.10.2019 р., 21.11.2019 р., 14.02.2020 р., укладені між нею та ТОВ «Авентус Україна» недійсними, застосувати двосторонню реституцію та стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 84080грн., моральну шкоду в розмірі 140 133,30грн. та зобов`язати відповідача вилучити з бази даних її персональні дані та знищити їх.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона шість разів зверталась по позику до ТОВ "Авентус Україна". З них п`ять було нею виплачено (договори № 1529468 від 21.11.2019р., № 1413229 від 23.10.2019р., № 1267492 від 12.09.2019р., № 905590 від 24.05.2019р., № 77228 від 10.02.2018р.), одна не виплачена (договір № 1974728 від 14.02.2020 на суму 11000грн.), оскільки у зв`язку з початком карантину вона не змогла своєчасно оплатити суму кредиту. Вважає, що відповідач при укладенні договорів навмисно не дотримав та грубо порушив вимоги дійчого законодавства, які є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема, договори не підписані відповідно до вимог законодавства. Під час укладення спірних договорів відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредитування, не ознайомив з Умовами та Правилами кредитування та всіма ризиками. Договори містять безліч умов, які порушують її права та всі договори укладені на невигідних для неї умовах. Зазначає про збільшення розміру відсоткової ставки за користування кредитним договором від 14.02.2020р. та посилається на неправомірну поведінку відповідача щодо використання її персональних данних, а також погроз зі сторони відповідача. Таким чином, оскільки вона має сумнів в дотриманні відповідачем норм Конституції України, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", Закону України "Про електронну комерцію", норм ЦК України, ст. 10,12,13, 21 Закону "країни "Про споживче кредитування" просить визнати їх недійсними.

Ухвалою суду від 11.06.2020року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 63).

30.07.2020 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачка була належним чином ознайомлена з умовами та правилами кредитування, оскільки без ознайомлення та підтвердження про це у неї була б відсутня технічна можливість перейти на іншу сторінку/вкладку інформаційно-реєструючої електронної системи товариства для подальшого оформлення кредитного договору. Для ознайомлення з вищевказаною інформацією часові обмеження на веб-сайті не встановлені. Всі договори, укладені ОСОБА_1 , відповідають вимогам чинного законодавства, процедура їх укладення аналогічна і добре відома позивачці, яка є клієнтом товариства з 10.02.2018р. Підписуючи вказані кредитні договори позивачка підтвердила свою згоду на умови кредитування. Крім того, у разі незгоди з умовами кредитних договорів позивачка не була позбавлена можливості скористатися своїм правом, визначеним ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" і протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договорів, проте таких дій не вчинила. Вказує, що твердження позивачки щодо погроз відповідача є безпідставними, оскільки відповідачем таких дій не вчинялось. Відсотки, нараховані позивачці за користування кредитними коштами, відповідають умовам договору і не збільшувались в односторонньому порядку. З огляду вищенаведене вказує на відсутність підстав для визнання договорів недійсними та стягнення моральної шкоди (а.с. 70-79).

У підготовчому засіданні 10.11.2020 р. позивачкою надано відповідь на відзив, у якій вона просить задовольнити позов, посилаючись на невідповідність укладених договорів ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с. 156-160).

13.11.2020 року надійшло заперечення, у якому відповідач просить відмовити у позові, посилаючись на те, що процентна була змінена з зниженої на стандартну, передбачену договором, а відтак збільшення процентної ставки в односторонньому порядку не відбулося.

Ухвалою суду від 25.01.2021р. у зв`язку з наданням представником відповідача договору факторингу від 5.10.2020р. до участі у справі було притягнуто в якості 3-ї особи ТОВ "Фінансова компанія "Профіт капітал" (а.с. 191-203).

У судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві.

3-ті особи в судове засідання не з'явились, про день розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 10.02.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 77228 про надання фінансового кредиту на суму кредиту 1500,00 грн. (а.с.36-37).

Відповідно до п. 1.1. договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: 1.2.1. 0,90 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (328,50 % річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, починаючи з наступного дня після дня надання кредиту. Відповідно до п. 1.3. договору, сукупна вартість кредиту складає 118,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 1770,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе: 1.3.1. проценти (відсотки) за користування кредитом 18,00 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 270,00 грн. (у грошовому виразі). Відповідно до п. 1.4. договору, строк дії договору 20 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Кредит надається строком на 20 днів.

24.05.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 905590 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту на суму кредиту 4000,00 грн. (а.с. 32-33).

Вказаним договором передбачено, зокрема, наступні умови. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 0,18 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (65,70 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00 % річних). Загальна вартість Позики за зниженою ставкою складає 105,40 % від суми Позики (у процентному виразі) або 4 216,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування Позикою - 5,40 % від суми Позики (у процентному виразі) або 216,00 грн. (у грошовому виразі).

12.09.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1267492 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту на суму 3000,00 грн. (а.с.28-29).

Вказаним договором передбачено, зокрема, наступні умови. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 0,90 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (328,50 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00 % річних). Загальна вартість Позики за зниженою ставкою складає 127,00 % від суми Позики (у процентному виразі) або 3810,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування Позикою - 27,00 % від суми Позики (у процентному виразі) або 810,00 грн. (у грошовому виразі).

23.10.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1413229 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту на суму кредиту 4000,00 грн. (а.с.24-25).

Вказаним договором передбачено, зокрема, наступні умови. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 1,71 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (624,15 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00 % річних). Загальна вартість Позики за зниженою ставкою складає 151,30 % від суми Позики (у процентному виразі) або 6052,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування Позикою - 51,30 % від суми Позики (у процентному виразі) або 2052,00 грн. (у грошовому виразі).

21.11.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1529468 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту на суму 10000,00 грн. (а.с.20-21).

Вказаним договором передбачено, зокрема, наступні умови. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 1,71 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (624,15 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00 % річних). Загальна вартість Позики за зниженою ставкою складає 151,30 % від суми Позики (у процентному виразі) або 15130,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування Позикою - 51,30 % від суми Позики (у процентному виразі) або 5130,00 грн. (у грошовому виразі).

14.02.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1974728 про надання споживчого кредиту на суму 11000,00 грн. (а.с.16-17).

Вказаним договором передбачено, зокрема, наступні умови. Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання Споживачем умов Договору та становить: Знижена процентна ставка 0,54 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процента ставка 1,80 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в пп. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього Договору.

5.10.2020р. між ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" та ТОВ "Авентус Україна" укладений договір факторингу, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" було передано право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 1974728 від 14.02.2020р., укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 191-201).

Згідно наданих ТОВ "Авентус Україна" довідок від 27.07.2020р., договори № 77228 від 10.02.2018р., № 905590 від 24.05.2019р., № 1267492 від 12.09.2019р., № 1413229 від 23.10.2019р. № 1529468 від 21.11.2019р. повністю виконані та кредити по ним погашені (а.с.136-140). Даний факт підтверджується і позивачкою.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільнимі відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладенийв електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Із матеріалів справи судом встановлено, що оспорювані договори про надання споживчого кредиту підписані позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора шляхом направлення смс-коду на номер НОМЕР_1 , який вказаний позивачкою у анкеті даних та вводячи смс-код позивачка підтвердила підписання оспорюваних договорів (а.с. 82-84), а відтак суд дійшов до висновку, що встановлена обставина підтверджує укладення договорів між сторонами.

Отже, враховуючи наведене вище, договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст. ст. 205, 207 ЦК України, а тому доводи позивачки про те, що договори позики не укладені у письмовій формі є безпідставними.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що оспорюві договори про надання споживчого кредиту підписані позивачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірних правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позивачкою та відповідачем не були б укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів, що підтвержується також і фактом повного виконання позивачкою п`яти з укладених договорів та повернення по ним отриманих в борг коштів. Посилання позивачки на ненадання відповідачем повної інформації щодо умов кредитування та настання ризиків при укладенні оспорюваних договорів і нечесну підприємницьку практику є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях позивачки та спростовуються змістом договорів про надання споживчого кредиту та способом їх укладання, відповідно до якого без ознайомлення з правилами та умовами надання кредиту, з паспортом споживчого кредиту, текстом кредитного договору та підтвердження про це у позивачки була б відсутня технічна можливість перейти на іншу сторінку/вкладку інформаційно-реєструючої електронної системи товариства для подальшого оформлення кредитного договору.

Щодо доводів позивачки з приводу збільшення процентної ставки на період карантину, то такі оцінюються судом критично з огляду на те, що вказаними договорами передбачено два види процентної ставки - «стандартна» та «знижена», як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не застосовувалось інших видів процентної ставки, а відтак збільшення ставки відбулося в межах, передбачених договором від , що не суперечить законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України та відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України п. 7 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, під час розгляду справи суд не встановив підстав недійсності вказаних договорів, адже позивачкою цього не доведено у відповідності до вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України.

Позивачкою також не надано доказів погроз від відповідача, окрім того вказаний факт не є передумовою для визнання недійсними зазначених кредитних договорів.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що кредитні договори між позивачкою та відповідачем укладались з дотриманням вимог законодавства, а відтак відсутні підстави для визнання їх недійсними.

Вимоги щодо застосування двосторонньої реституції та стягнення матеріальної та моральної шкоди є похідними від визнання недійсними договорів, а тому також задоволенню не підлягають.

Також немає законних підстав для зобов'язання відповідача вилучити з бази даних персональні дані позивачки, оскільки при підписанні кредитних договорів, один з яких є діючим до цього часу, позивачка у встановленому порядку надала дозвіл на обробку та використання її персональних даних і на даний час, з огляду на невиконання позивачкою зобов'язань по одному з договорів, потреба в цьому не відпала

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 203, 204, 215, 526, 626, 627, 628, 629, 637, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», 3-ті особи ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Капітал» про визнання недійсними кредитних договорів та стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.04.2021 року.

Суддя Т.В. Кириленко