САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1917/20
Провадження №2/726/46/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г.Й., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за позикою,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення боргу за позикою до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В позові зазначає, що у серпні 2018 року громадянин ОСОБА_3 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 позичив у ОСОБА_2 , гроші у розмір 4000 доларів США, підтвердженням є розписка, в якій дружина відповідача ОСОБА_4 підтвердила, що ОСОБА_3 позичив 4000 доларів США у ОСОБА_5 .

Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Вимога пред`явлена у письмовій формі 12.08.2020 року. Відповідачі протягом тривалого часу по різному ігнорують виконання свого зобов`язання та відмовляються їх виконувати. За усною домовленістю борг підлягає сплаті у гривні, а в розписці був зазначений еквівалент в іноземній валюті.

Таким чином відповідач зобов`язаний сплатити на його користь позивача суму основного боргу та три проценти річних. Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням 3 % річних становить 122177,51 гривень, з яких 114400,00 гривень основного боргу та 7777,51 гривень 3 % річних.

Оскільки, відповідач не виконав своє грошове зобов`язання з повернення суми позики, а тому позивач вважає, що він має право на отримання від позичальник процентів від суми позики до моменту належного виконання укладеного між ним та ОСОБА_3 договору позики. Оскільки розмір та порядок отримання процентів за договором позики не були встановлені, то позивач визначив розмір процентів на рівні облікової ставки НБУ і 8 жовтня 2020 року надав суду розрахунки, за якими просив суд стягнути з відповідача на його користь у порядку ст.1048 ЦК України проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ у період з 01.08.2018 року по 05.11.2020 року в розмірі 114 400 гривень. Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням процентів, визначається на рівні облікової ставки НБУ, за весь час прострочення становить 150 384,35 грн., з яких 114 400 грн. основного боргу, 35 984,35 грн.- відсотки.

Просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість у сумі 166 663 гривень 26 копійок: основного боргу 114 400 гривень, 3% річних 7 777,51 грн., відсотків 35 984,35 гривень.

Просить стягнути на його користь з відповідачів судові витрати та вартість за надання юридичних послуг в сумі 8 501,40 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 4 000 доларів США, що підтверджується розпискою у якій також дружина відповідача ОСОБА_4 , чим вона підтвердила той факт, що їй відомо про те що її чоловік позичив кошти на потреби сім`ї, таким чином між позивачем та відповідачем був укладений договір позики. Просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що відповідач не повертав йому частину боргу з основного боргу в розмірі 4000 доларів США. Відповідач повернув 1000 доларів США, але ці кошти він позичив на розмитнення машини, а не повернення боргу.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він повернув позивачу 1500 доларів США та залишився борг в сумі 2 500 доларів США. Зазначає, що він має намір повернути йому залишок боргу в сумі 2 500 доларів США, однак позивач зазначив, що його це не влаштовує та він бажає щоб відповідач повернув йому борг в 4000 доларів США та назвав проценти. ОСОБА_4 не була присутня коли він позивач дані кошти, однак їй було відомо про це. Кошти позичав на потреби сім`ї для придбання автомобіля, дружині про це було відомо. Зазначає, що повернув 1500 доларів США позивачу, 1000 доларів США при ОСОБА_6 , та 500 доларів США згодом повернув. Зазначає, що він мав намір повертати борг частково, однак позивач сказав, що йому так не підходить і потрібно повернути 4000 доларів США. Письмових доказів про повернення боргу не має.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що знає позивача та відповідача. Зазначав, що він раніше працював на Калинівському ринку та там познайомився з позивачем, який також там працював. Одного разу позивач запитав його чи йому не відомо, хто має намір позичити гроші під проценти та в той час до нього звернувся відповідач з питанням чи не відомо йому хто то може позичити гроші. Вказує, що йому відомо, що позивач позичив відповідачу 4000 доларів США. Через деякий час ОСОБА_7 повернув йому 1000 доларів США та залишився борг у сумі 3000 доларів США. Згодом він позичив ОСОБА_8 гроші у сумі 500 доларів США, та з часом коли він звернувся до позивача з питанням про повернення грошей, однак він сказав щоб ці кошти повернув йому ОСОБА_3 . З часом вони втрьох зустрілися та домовилися, що ОСОБА_3 поверне йому 500 доларів США, та з часом їх повернув. Вказує, що відповідач повинен повернути позивачу борг в сумі 2500 доларів США. При передачі коштів в сумі 4000 доларів США позивачем відповідачу він не був, про проценти йому відомо зі слів позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно з розписки підтверджується те, що ОСОБА_3 , який проживає у м.Чернівці позичив 4 000 доларів США у ОСОБА_2 і зобов`язався їх- повернути та ОСОБА_4 підтвердила, що її чоловік ОСОБА_3 позичає дану суму у ОСОБА_2 (а.с.46).

Листом від 12.08.2020 року встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з вимогою про повернення йому боргу у сумі 4 000 доларів США за розпискою, яку підписали ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (а.с.11).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознак 1.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки відповідачі не виконали своє грошове зобов`язання з повернення суми позики, а позивач використав своє право вимоги про повернення заборгованості на підставі розписки, надіславши 12.08.2020 року вимогу боржнику про повернення суми заборгованості, на підставі ст.625, 1048 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів основний борг, 3% річних та відсотки на загальну суму 166 663, 26 гривень, тому позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_6 , оскільки він з впевненістю не зміг вказати, які саме кошти повертав відповідач ОСОБА_3 , а також вказані покази заперечуються поясненнями позивача ОСОБА_10 , а інших доказів на підтвердження слів відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні не здобуто.

Щодо стягнення з відповідача ПАТ «СГ «ТАС» витрат на правничу допомогу в сумі 8501,40 гривень.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Дослідивши акт наданих послуг від 05.112020 року, розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги, квитанцію №17 від 26.11.2020 року судом встановлено, що вказані документи свідчать про оплату ОСОБА_2 гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги на суму 8 501,40 гривень, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 8 501,40 гривень.

Щодо сплати судового збору.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни. Враховуючи що ціна позову становить 166 663,26 гривень то вартість судового збору становить 1666,63 гривень, однак згідно квитанції від 26.11.2020 року встановлено, що позивач оплатив вартість судового збору частково у розмірі 840,80 гривень. Тому, сплачений судовий збір у розмірі 840,80 гривень слід стягнути з відповідачів на користь позивача, а не доплачений розмір судового збору у розмірі 825,83 гривень слід стягнути з відповідачів на користь держави.

Керуючись ст.ст.625, 1046, 1048, 1049 ЦК України та ст.ст. 4, 7, 8, 137, 141, 263-265, 273, 315, 354 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за позикою задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість у сумі 166 663 гривень 26 копійок, а саме:

- основного боргу 114 400,00 гривень;

- 3% річних - 7777,51 гривень;

- відсотків 35 984,35 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 8 501,40 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплачену суму судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір у розмір 825,83 гривень на рахунок отримувача Садгірський районний суд м.Чернівці UA0024405, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк