ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №592/10728/20

Номер провадження 22-ц/816/601/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сенченка Андрія Володимировича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2021 року в складі судді Фоменко І.М., ухвалене в м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 05 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач у вересні 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити порядок користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , закріпивши за ним право користування кімнатою «2» площею 13,3 м2, шафа «7», площею 0,7 м2, балкон «І» площею 0,39 м2,, що складає 46/100 ідеальних часток за відповідачем право користування частиною житлової кімнати «І», площею 15,5 м2,, шафа «8», площею 0,3 м2, шафа «9», площею 0,3 м2, шафа 10, площею 0,3 м2, що складає 54/100 ідеальних часток. Частину житлової кімнати (коридор) площею 2 м2, коридор «3», площею 1,9 м2, санвузол «4», площею 8,1 м2, кухня «5», площею 7,8 м2, житлову кімнату «6», площею 14,7 м2, залишити у загальному користуванні співвласників.

Свої вимоги мотивував тим, з 18.09.1999 року по 12.07.2013 року позивач та відповідач перебували у шлюбі. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.02.2014 року по справі № 592/9588/13-ц поділено спільне майно подружжя, зокрема квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Визначено за позивачем та відповідачем право власності на ? частину вищевказаної квартири за кожним. Вказує, що відповідач проживає у вказаній квартирі разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 17.02.2020 року ним направлено відповідачу пропозицію домовитися про порядок володіння і користування вказаною квартирою, однак остання своєї згоди не надала.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування спірним житловим приміщенням є передчасним, оскільки істотно погіршить житлові умови відповідача у порівнянні з умовами позивача, так як спірна квартира має лише одну ізольовану кімнату із самостійним входом, право користування якою позивач просить закріпити за собою. Крім того, разом з відповідачем у спірній квартирі проживає її неповнолітній син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які також мають право на користування спірним житлом нарівні з його власниками. Також позивачем не було доведено того, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні спільним майном.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Сенченко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне встановлення фактичних обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних на прав власності кожному із співвласників. Правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників та забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших учасників. Запропонований варіант встановлення порядку користування спірною квартирою є фактично єдиним розумним і справедливим, оскільки позивач претендує на користування кімнатою меншої площі, що відповідає інтересам співвласників. Проведення запропонованих експертом робіт не передбачає втручання в несучі конструкції будинку або інженерні системи загального користування, тому таке втручання не може представляти собою тривалий будівельний процес.

Від відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі та зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи. Зазначає, що на даний час у спірній квартирі фактично проживають відповідач, її син ОСОБА_3 і її мати ОСОБА_4 . Крім того, право власності відповідача на даний час не порушено, перешкод у користуванні спільною квартирою він не має. Вказує, що позивачем не надано ані проекту, ані дозволів, ані переліку робіт та їх вартості. Зазначає, що в квартирі немає іншої ізольованої кімнати а тому вона разом з сином та матір`ю похилого віку залишиться посеред кімнати, яка не відокремлена від приміщень, що знаходяться в загальному користуванні, що поставить її в гірше становище ніж позивача. Вказує, що переобладнання квартири без згоди іпотекодержателя є неможливим, оскільки може вплинути на вартість квартири. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила в її задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що на даний час її хвора донька разом з онуком займає ізольовану кімнату, яку просить виділити у користування позивач, вона, як людина похилого віку, займає одну із неізольованих кімнатах, яка розташована біля ізольованої кімнати, а друга не ізольована кімната межує із кухнею. Перед купівлею спірної квартира вона продала свою квартиру і погодилася проживати разом із сім`єю доньки, тому і була придбана дана квартира. Позивач на даний час у квартирі не проживає, але пояснював що бажає здати свою кімнату в найм.

Ці пояснення представником позивача в судовому засіданні не оспорювалися.

Третьої особи АТ «Альфа-банк» до суду свого представника не направила, але про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.1999 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Під час подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 12.07.2013 року шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми (а.с. 5).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 10.05 2007 року придбала трьохкімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира знаходиться в іпотеці на підставі договору іпотеки від 10.05.2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 6-7).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.02.2014 року поділено квартиру АДРЕСА_1 шляхом виділення кожному із співвласників по 1/2 частині вищевказаної квартири без визначення меж внатурі. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частині права власності за кожним на вказану квартиру. (а.с. 59).

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , вказана квартира має загальну площу 66,19 м2, житлову площу 46,4 м2, та складається з житлової кімнати площею 18,4 м2, житлової кімнати площею 18,3 м2, житлової кімнати площею 14,7 м2, коридору площею 1,9 м2, санвузлу площею 8,1 м2, кухні площею 7,8 м2, шафи площею 0,7 м2, шафи площею 0,3 м2, шафи площею 0,3 м2, шафи площею 0,3 м2, балкону площею 0,39 м2 (8-10). Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 20.07.2020р. в квартирі тільки кімната «2» є ізольованим приміщенням.

Згідно з висновком експерта за результатом проведення будівельно технічного дослідження № 1401 (11-15) сторонам запропоновано наступний варіант встановлення порядку користування спірною квартирою:

Першому співвласнику виділяються в користування наступні приміщення квартири: частина житлової кімнати «1», площею 15,5 м2, шафа «8», площею 0,3 м2, шафа «9», площею 0,3 м2, шафа «10», площею 0,3 м2, що складає 54/100 ідеальних часток.

Другому співвласнику виділяються в користування наступні приміщення квартири: житлова кімната «2», площею 13,3 м2, шафа «7», площею 0,3 м2, балкон «І», площею 0,39 м2, що складає 46/100 ідеальних часток.

Приміщення житлової квартири загального користування: частина житлової кімнати (коридор) «1», площею 2,9 м2, коридор «3», площею 1,9 м2, санвузол «4» площею 8,1 м2, кухня «5» площею 7,8 м2, житлова кімната «6» площею 14,7 м2.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частинами 1,2 ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

З технічного паспорту на квартиру вбачається, що спірна квартира має лише одну ізольовану житлову кімнату із самостійним входом, яку позивач просить надати йому у користування за запропонованим ним варіантом встановлення порядку користування житловим приміщенням. Також, запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування житловим приміщенням фактично передбачає влаштування в кімнаті «1» перегородки на відстані 4,8 м. від зовнішньої стіни з установкою дверей.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, та підтверджується позивачем в його позовній заяві, що у спірній квартирі також проживають тривалий час неповнолітній син сторін ОСОБА_3 та мати відповідача ОСОБА_4 , які відповідно до ст. 156 Житлового кодексу УРСР мають право користування спірним житловим приміщенням нарівні з власниками квартири.

Також, колегія суддів враховує, що фактично позивач не проживає у спірній квартирі, однак між співвласниками вказаної житлової квартири та особами, які спільно із співвласниками мають право на користування спірною квартирою склався певний фактичний порядок користування, за яким спірна квартира перебувала у загальному користування співвласників та користувачів, які була вселені у приміщення за їх спільною згодою.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що такий запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування житловим приміщенням фактично погіршує житлові умови другого співвласника відповідача ОСОБА_2 , склад сім`ї якої 3 особи, у порівнянні з житловими умовами позивача, оскільки не враховує право на користування спірною квартирою осіб, які фактично у ній проживають.

Враховуючи згоду позивача здійснити перепланування у квартирі з метою влаштування з кімнати «1» ізольоване приміщення за власний кошт, та відсутність на даний час перешкод з боку відповідача і банку, як іпотекодержателя, у проведенні такого перепланування приміщення квартири, останній не позбавлений можливості проведення такого перепланування з подальшим вирішенням порядку користування співвласниками приміщенням квартири.

Суд першої інстанції, керуючись принципом пропорційності, враховував баланс інтересів як співвласників так і інших непрацездатних мешканців квартири, які за згодою власників квартири тривалий час проживають у квартирі, прийшов до вірного висновку, що право позивача, у обраний ним спосіб визначення порядку користування приміщенням квартири, не підлягає захисту, тому відмовив у задоволені позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сенченка Андрія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 квітня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко