УХВАЛА

22 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 497/804/15-ц

провадження № 61-3618ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області

від 11 червня 2015 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Заочне рішення Болградського районного суду Одеської області

від 11 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2019 року та залишити в силі заочне рішення Болградського районного суду Одеської області

від 11 червня 2015 року.

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику:

1) уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо оскаржуваного нею судового рішення, оскільки постанова Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2019 року відсутня у Єдиному державному реєстрі судових рішень;

2) надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав);

3) сплатити судовий збір.

У квітні 2021 року на виконання вимог ухвали ОСОБА_1 подала до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги та дублікат квитанції, яка підтверджує сплату судового збору.

Недоліки касаційної скарги встановлені ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2021 року заявником не виконано у повному обсязі, тому касаційна скарга ОСОБА_1 , з урахуванням уточненої редакції, підлягає поверненню з таких підстав.

Як у поданій касаційній скарзі, так і в уточнені редакції касаційної скарги, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не навела передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

Уточнена редакція касаційної скарги містить посилання на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, проте заявником не зазначено від висновку якої саме постанови необхідно відступити та не обґрунтовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Тому зазначені посилання заявника не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Інших підстав визначених статтею 389 ЦПК України уточнена редакція касаційної скарги не містить.

В ухвалі Верховного Суду від 11 березня 2021 року детально викладені підстави касаційного оскарження судового рішення, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України. Заявнику надано роз`яснення, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт (абзац та/або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подання цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав).

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Servicesv.France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Крім того, заявником не усунуто недоліки касаційної скарги щодо уточнення вимог прохальної частини касаційної скарги щодо оскаржуваного судового рішення, а саме у прохальній частині касаційної скарги повторно вказано постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2019 року, яка у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки ОСОБА_1 не усунула недоліків касаційної скарги, а саме не виконала вимог процесуального закону щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення та не уточнила прохальну частину касаційної скарги, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська