Cправа №303/1217/21
ряд. стат. звіту - 58
23 квітня 2021 року м.Мукачево Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі: головуючого - судді Монич В.О.
секретар судового засідання Варга Н.В. Справа №303/1217/21 розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Беран Михайло Іванович до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми, - в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми.
Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою перебував у шлюбі, який 15.10.2019 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду розірвано.
Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу стосунки між ними припинились, почали проживати окремо, діти залишилися проживати з матір`ю за адресою : АДРЕСА_1 .
З часу окремого проживання він не має можливості спілкуватися зі своїми дітьми, брати участь у їх вихованні, тому просить зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми та визначити йому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми побачення через тиждень у суботу з 10.00 год. до 18.00 год.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, натомість представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.
Оцінивши всі докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15.10.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7-9)
Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 09.12.2013 року (а.с.5) та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 22.01.2019 року (а.с.6)
Відповідно до положень принципу 6,7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена перш за все на батьків.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського Суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», в яких зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків).
Відповідно до п.1 ст.9 Конвенції про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону україни "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Крім того, згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України забороняє тому із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 351/01-32 від 16.03.2021 року визнано доцільним встановити для ОСОБА_1 наступний графік побачень з дітьми: кожної першої та третьої суботи місяця з 10 до 18 години побачення з донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та кожної другої та четвертої суботи місяця з 10 до 12 години побачення з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності матері дітей, ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , за місцем проживання дітей (а.с.27-28).
Суд вважає, що запропонований органом опіки та піклування спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає інтересам дитини.
У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року по справі №619/3051/17, судом визнано, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Судом касаційної інстанції вказано на те, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування без присутності матері відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір слід віднести на рахунок сторін.
Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 157, 159, 160, 161 СК України, суд заочно, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: кожної першої та третьої суботи місяця з 10 до 18 години побачення з донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та кожної другої та четвертої суботи місяця з 10 до 12 години побачення з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності матері дітей, ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , за місцем проживання дітей.
Відповідачам, які не з"явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, пердбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач : ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , мешканець АДРЕСА_2 ;
Представник позивача : Беран Михайло Іванович , АДРЕСА_3 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , мешканка АДРЕСА_1 ;
Головуючий В.О.Монич