ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №359/7611/19

Номер провадження 22-ц/816/482/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Буринського районного суду Сумської області від 28 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Куцан В.М. у м. Буринь Сумської області,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, орган опіки та піклування Дубов`язівської селищної ради Конотопського району Сумської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано 22 червня 2010 року. Під час шлюбу у них з відповідачем народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач з часу розірвання шлюбу не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям та не надає майнової допомоги на його утримання, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 28 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції справу було розглянуто без висновку Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської райдержадміністрації Київської області щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських обов`язків. Зазначає, що відповідач взагалі не сплачує аліментів на утримання сина, не цікавиться життям дитини, не надає будь-якої допомоги сину, що вказує на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскарженій частині не відповідає.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який було розірвано 22 червня 2010 року (а.с. 10).

Під час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9), який проживає разом з ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Депутатом Мирненської сільської ради Бориспільської сільської ради Київської області Щербиною Н.О. проведено обстеження житлових та матеріально-побутових умов ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було встановлено, що малолітні діти ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні, за місцем мешкання створені всі умови для розвитку і проживання дітей (а.с. 11).

Відповідно до наданого начальником відділу ДВС Буринського РУЮ Бондаренко Н.М. 05 липня 2019 року розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01 липня 2019 року становить 41 617 грн 20 коп. (а.с. 13-15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків та його винної поведінки відносно малолітнього сина.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Частиною 8 статті 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені у статті 150 СК України, зокрема батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2).

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав, суд не урахував, що питання про застосування крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, слід вирішувати з урахуванням ставлення батьків до дітей, інтересів дітей.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

На переконання колегії суддів, ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню сина знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи.

Встановлено, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується, наданим начальником відділу ДВС Буринського РУЮ розрахунком, оскільки за більш ніж десять років ОСОБА_2 було сплачено на утримання сина лише 698 грн, при цьому борг становить 41 617 грн 20 коп.

Тобто, ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання, встановлених нормами сімейного законодавства обов`язків фінансово забезпечувати дитину до його повноліття.

Під час перегляду справи судом апеляційної інстанції службою у справах дітей виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області подано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно до малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 134-136).

На підставі наданих відомостей та обстеження умов проживання сім`ї, комісією було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час не підтримують відносин між собою, проживають окремо. З часу розлучення (червень 2010 року) батько ухиляється від виконання своїх обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про його стан здоров`я та духовний розвиток , не проявляє батьківської турботи, у тому числі не допомагає матеріально. ОСОБА_1 навчається у 7-б класі Мирненської ЗОШ І-ІІІ ступенів, за весь час батько жодного разу не відвідував школи, не цікавився успіхами дитини. За одинадцять років відповідач не відвідував сина, не цікавився станом його здоров`я, не привітав зі святами.

Таким чином, поведінка ОСОБА_2 відносно малолітнього сина свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, на що суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, уваги не звернув.

Колегія суддів вважає також, що надання батькові можливості налагодити родинні стосунки з дитиною та попередження відповідача про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні сина та про зміну ставлення до виховання дитини - не матиме жодних позитивних наслідків, оскільки з довготривалої поведінки ОСОБА_2 вбачається, що він не має наміру виховувати та забезпечувати дитину, навіть не проявляє наміру і бажання спілкуватися з дитиною, хоча ніхто йому в цьому не перешкоджає і він об`єктивно має таку можливість, але свідомо не бачиться з сином.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, а саме те, що відповідно до ст. 150 СК України ОСОБА_2 обов`язків щодо виховання та розвитку дитини не виконує, ухиляється від їх виконання, з метою захисту насамперед інтересів дитини, колегія суддів вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позов та апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1152 грн 60 коп. за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 28 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 768 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1152 грн 60 коп. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 29 квітня 2021 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук