Справа №557/314/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Пацка Д.В.,

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.,

номер справи 557/314/21,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Гоща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Андріюка С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на окреме домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Андріюк С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на окреме домоволодіння.

В обґрунтування позову зазначає, що 18 лютого 2011 року, ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями в розмірі 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, під номером АДРЕСА_1 (на даний час ОСОБА_3 ) в с. Шкарів Рівненського (Гощанського) району Рівненської області. Інша частина, розміром 2/3 будови, належало на праві власності ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є його внук ОСОБА_2 .

Рішенням Гощанської селищної ради №90 від 17 лютого 2021 року присвоєно нову поштову адресу 1/3 об`єкту нерухомого майна, який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: « АДРЕСА_2 ».

В досудовому порядку вирішити питання щодо розподілу домоволодіння з відповідачем сторони не змогли, тому позивач змушена звертатись до суду із позовом про захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

При цьому зазначає, що висновком ТОВ «БТІ-ЕКСПЕРТ» щодо технічної можливості використання 1/3 частини будинковолодіння, як окремий об`єкт нерухомого майна визначено, що частина житлового будинку, яка належить ОСОБА_1 , а саме в розмірі 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, під номером АДРЕСА_2 , може використовуватись як самостійний об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, на підставі вищенаведеного та посилаючись на норми права, що містяться в ст.ст. 16, 367, 392 ЦК України, просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , як цілий самостійний об`єкт нерухомогоо майна, шляхом поділу нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності будинку АДРЕСА_1 та становить 1/3 його частини загальною площею - 51,1 кв.м., житловою площею - 26,6 кв.м., до якої, відповідно технічній документації, входять будівлі і споруди - 1/3 господарської будівлі «В», літня кухня «Г», погріб «Пг/Г», вбиральня «Д», огорожа «№1».

Відповідачі відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 11 березня 2021 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином.

Адвокат Андріюк С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити в повному обсязі, справу просить розглянути без їх участі.

Відповідач надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, справу просить розглянути без його участі.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення за правилами ч.3, 4 ст.200 ЦПК України.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, технічне фіксування судового засідання не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18 лютого 2011 року, ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке посвідчене державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Строкалем В.Д.

Згідно вказаного свідоцтва, ОСОБА_1 успадкувала 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, під номером АДРЕСА_1 (на даний час ОСОБА_3 ) в с. Шкарів Рівненського (Гощанського) району Рівненської області.

На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» видано витяг про державну реєстрацію прав , згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, під номером АДРЕСА_1 (на даний час ОСОБА_3 ) в с. Шкарів Рівненського (Гощанського) району Рівненської області із часткою 1/3. Вказана інформація підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №240400514 від 14 січня 2021 року.

Згідно наданих матеріалів справ судом встановлено, що інша 2/3 частини житлового будинку належали на праві власності ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є його внук ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що Рішенням Гощанської селищної ради №90 від 17 лютого 2021 року присвоєно нову поштову адресу 1/3 частини об`єкту нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , а саме: « АДРЕСА_2 ».

З даних висновком ТОВ «БТІ-ЕКСПЕРТ» щодо технічної можливості використання 1/3 частини будинковолодіння, як окремий об`єкт нерухомого майна від 17 лютого 2021 року №072/21/ф, судом встановлено, що житловий будинок, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 має окремі входи, тому не порушуючи будівельних норм та правил є можливість використовувати 1/3 частину будинковолодіння як самостійний об`єкт нерухомого майна, загальною площею - 51,1 кв.м., житловою площею - 26,6 кв.м., до якої, відповідно технічній документації, входять будівлі і споруди - 1/3 господарської будівлі «В», літня кухня «Г», погріб «Пг/Г», вбиральня «Д», огорожа «№1».

Представник позивача, вказуючи на те, що ОСОБА_1 позбавлена можливості повністю реалізувати своє право власності, щодо 1/3 частки житлового будинку, так як на даний час відповідач не зацікавлений у переоформленні іншої частки житлового будинку, внаслідок цього унеможливлюється досудове врегулювання вказаного спору тому, звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права позивача.

Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами щодо визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Конституцією України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ст. 317, 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною 3 ст.358 ЦК України встановлено, що співвласник має право на надання йому в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна що є у спільній частковій власності.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтн6я 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідачі в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, могли б скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

Питання про стягнення судових витрат позивачем не ставиться.

Керуючись ст.ст.10,11,60,131,212,215-218,224-232ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву адвоката Андріюка С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на окреме домоволодіння - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , як цілий самостійний об`єкт нерухомого майна, шляхом поділу нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності будинку АДРЕСА_1 та становить 1/3 (одна третя) його частини загальною площею - 51,1 кв.м., житловою площею - 26,6 кв.м., до якої, відповідно технічній документації, входять будівлі і споруди - 1/3 (одна третя) частини господарської будівлі «В», літня кухня «Г», погріб «Пг/Г», вбиральня «Д», огорожа «№1».

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Пацко