Справа № 214/7461/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 квітня 2021 року суддя Саксаганського районного суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Малаховська І.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, цивільну справу № 214/7461/20 за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін,-

Установив:

Короткий зміст позовних вимог.

1.Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ПАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_2 в рамках відшкодування моральної шкоди завданої в наслідок ушкодження здоров`я 425 070, грн. без урахування податків, зборів та інших платежів.

Аргументи учасників справи.

2.В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що ОСОБА_2 перебувала в трудових відносинах з Північним державним гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником якого на сьогодні є ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», впродовж 9 років з місяців ( з 15.04.1986 року по 17.07.1995 року) та займала посаду машиніста мостового крану. Під час виконання покладених на неї трудових обов`язків, у вказаний період час, підпадала під вплив на її організм шкідливого виробничого фактору - пилу.

У зв`язку з вказаними шкідливим умовами праці, що не були усунуті з вини відповідача, позивач отримала хронічне професійне захворювання.

В зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю, позивач 21.06.1995 року вперше пройшла огляд лікарсько-трудовою експертною комісією, за результатами якого їй визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30 % та встановлено третю групу інвалідності, рекомендовано оздоровлення в санаторії.

В подальшому, останній раз 06.07.2006 року, при повторному огляді МСЕК позивачу було визначено ступінь втрати працездатності 40% та встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2006 року безстроково, визначено необхідність у санітарно-курортному лікуванні один раз в три роки, медикаментозному лікуванні, виробах медичного призначення.

У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено звичайний спосіб життя позивача, остання позбавлена можливості реалізувати свої звички та бажання. Позивач постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, періодичні приступи задухи, які знімаються лише за допомогою медикаментозних препаратів. Позивача систематично турбує пристоподібний кашель, переважно в нічний час, що порушує сон позивача.

Виникнення професійного захворювання та втрата працездатності. Призводять до постійного перенесення позивачем больових відчуттів, до необхідності проходження лікування, що має наслідком нераціональну втрату часу та життєвої енергії, ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя позивача, втрат працездатності призвела до відсутності у позивача можливості в достатній мірі реалізувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати.

Хронічне захворювання легень суттєво підвищує ймовірність зараження позивача серйозними вірусними захворюваннями та їх перенесення в складній формі, розуміння даного факту викликає в неї відчуття тривоги, переживання за своє майбутнє.

Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків професійного захворювання викликає у позивача негативні емоції, породжує відчуття соціальної незахищеності.

В зв`язку з вищевикладеним просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

3.Від відповідача відзив не надходив.

Процесуальні дії у справі.

4. 30 жовтня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику ( повідомлення ) сторін.

Обставини справи, встановлені судом

5. З 15.04.1986 року по 17.07.1995 року ОСОБА_2 працювала на посаді машиніста мостового крану в ПАТ «ПівнЗГК» ( а.с. 33-39)

6. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19.06.1995 року, ОСОБА_2 працювала на посаді машиніста мостового крану. Загальний стаж роботи 22 року, за професію 19 років, в даному цеху 9 років, в умовах впливу шкідливих факторів 9 років.

Причиною професійного захворювання є забрудненість повітря робочої зони ( а.с.56)

7. 21.06.1995 року позивач вперше пройшла огляд лікарсько-трудовою експертною комісією, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% та встановлено третю групу інвалідності ( а.с.10-11 ). В подальшому позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності та встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2006 року безстроково ( а.с.10-19)

Джерела права й акти їх застосування.

8.Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

9.Відповідно до ч. 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

10.Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

11.Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

12.Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

13.Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

14.Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

15.Відповідно до ст..1 ПКМУ №472 від 23.06.1993 року Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, власник підприємства, установи і організації (надалі - підприємство) або уповноважений ним орган (надалі - власник) несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків (надалі - ушкодження здоров`я), а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці.

16.У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

17. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

18.Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

19.Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Як наслідок , моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Оцінка аргументів учасників справи.

20.Заслуговують на увагу доводи представника позивача, що повне одужання позивача не можливе. У зв`язку з хронічним професійним захворюванням порушуються нормальні життєві зв`язки ОСОБА_2 остання позбавлена можливості реалізовувати свої звички Крім того, ОСОБА_2 постійно турбує кашель, який посилюється в нічний час, що порушує її сон та спокій.

21.Причинний зв`язок між професійними хворобами позивача та шкідливими умовами праці позивача на ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» встановлено у висновках Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.06.1995 року. Таким чином, судом враховано доводи позивача щодо отримання моральної шкоди внаслідок професійного захворювання через невиконання відповідачем вимог ст. 43 Конституції України щодо забезпечення безпечних умов праці, що є підставою для стягнення моральної шкоди з відповідача.

22.Однак, суд вважає, що сума моральної шкоди заявлена представником позивача не відповідає засадам розумності та справедливості.

Висновки суду за результатами розгляду справи

23.Судовим розглядом встановлено, що з 15.04.1986 року по 17.07.1995 року ОСОБА_2 працювала на посаді машиніста мостового крану в ПАТ «ПівнЗГК»

24.21.06.1995 року позивач вперше пройшла огляд лікарсько-трудовою експертною комісією, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% та встановлено третю групу інвалідності

25.Копією трудової книжки ОСОБА_2 підтверджено стаж її роботи 9 років в умовах шкідливого виробничого фактору - пилу.

26.Таким чином, судовим розглядом встановлено, що невиконання Північним державним гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство « Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,вимог ст. 153 КЗпП України та наявність на виробництві шкідливих умов праці призвело до виникнення у позивача професійного захворювання.

27.Отже, сам факт втрати позивачем професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди.

28.Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

29.Тому, при вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан її здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості її повноцінної трудової діяльності, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 30% втрати професійної працездатності та вчення третьої групи інвалідності, встановленої вперше 21.06.1995 року.

30.Крім того, судом враховано, тривалість роботи позивача на підприємстві 9 роки в шкідливих умовах праці.

31.Враховуючи вищевикладене, керуючись власним переконанням, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 90 000 грн.

32.Суд зазначає, що такий розмір відшкодування відповідає вимогам розумності та справедливості, з врахуванням рівня життя та економіки в державі та враховує конкретні обставини справи, а саме: ступень втрати професійної працездатності позивача, тяжкість фізичних та моральних страждань, характер правопорушення та ступінь вини відповідача.

Розподіл судових витрат.

33.Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

34.Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Вищезазначені твердження узгоджуються з висновок який міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц.

35.Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 892,65 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 23, 76, 141, 258, 259, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь інтересах ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 90 000,00 (дев`яносто тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північного гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави 892,65 грн. витратипов`язані зі сплатою судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», 3, 50079, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Суддя І.Б. Малаховська