Справа №443/1727/18
Провадження №2/443/247/21
РІШЕННЯ

іменем України

27 квітня 2021 року Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

при секретарі Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради, ОСОБА_2 третя особа Приватний нотаріус Жидачівського районного нотаріального округу головного управління юстиції у Львівській області Костур Оксана Маркіянівна, про встановлення факту спільного проживання зі спадкодацем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24.01.2019 року, просить суд: встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Бориничі, Жидачівського району Львівської області; визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2370 га, призначеної для обслуговування вказаного вище житлового будинку, кадастровий номер :07:004:0007 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на вказану вище земельну ділянку та житловий будинок. Оскільки мати не залишила за життя заповіту, майно підлягає спадкуванню за законом. Стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем, оскільки її рідна сестра ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері, що підтверджується її письмовою заявою. Крім того, вказує, що останні роки життя матері, вона регулярно її відвідувала, допомагала по господарству. Тривалий час до смерті матері та на момент її смерті вона проживала із нею у будинку АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом Костур О.М. відмовлено їй в оформленні спадщини з огляду на те, що пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відтак, вона змушена звертатися до суду із позовом з метою захисту своїх майнових прав на спадкове майно.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.10.2018 року відкрито провадження у справі.

На підстав розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області Особи В.М. №572 від 13 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 18 серпня 2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

11.09.2020 року представником відповідача Ходорівської міської ради подано відзив на позов, згідно якого повідомляє про відсутність інформації, яка була б підставою щодо заперечення або невизнання позовних вимог.

Ухвалою судового засіданні від 09.12.2020 року за клопотанням представника позивача змінено процесуальний статус ОСОБА_4 з третьої особи на відповідача.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.12.2020 року завершено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про проведення розгляду справи без її участі та участі позивача, згідно якої також просить позов задоволити.

Представник відповідача Ходорівської міської ради у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву від 11.09.2020 року просить проводити розглдя справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про проведення розгляду справи без її участі, згідно якої позов визнає.

Третя особа приватний нотаріус Костур О.М. у судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просила проводи розгляд справи без її участі.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2370 га, призначеної для обслуговування вказаного вище житлового будинку.

Право власності на будинок АДРЕСА_1 ( ОСОБА_5 підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, №13511638 (а.с.10), технічним паспортом на вказаний вище житловий будинок (а.с.9), а право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НЗ №223035 (а.с.11).

Спадкоємцями ОСОБА_3 є її дочки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У заяві від 17.08.2018 року посвідченої приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Костур О.М., ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (а.с.13).

Листом приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Костур Оксаною Маркіянівною №56/01-16 від 23.08.2018 року повідомлено ОСОБА_1 про необхідність звернутися до суду для встановлення додаткового терміну для прийняття спадщини, оскільки нею пропущено такий (а.с.12).

Як вбачається із довідки Виконавчого комітету Ходорівської міської ради №544 від 09.08.2018 року (а.с.7), ОСОБА_1 проживала без реєстрації у АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , 1933 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , доглядала її під час хвороби, купувала ліки, вела спільне господарство, займалася похоронами за власні кошти.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Суд зауважує, що метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є необхідність реалізації нею права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що матеріалами справи, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем (її матір`ю) ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно, то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 05.06.2019р. по справі №554/3192/16-ц висловлена правова позиція про те, що при вирішенні справ про спадкування слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відповідності до глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом МЮ України 22.02.2012р. №296/5, про відмову особі у вчиненні нотаріальних дій нотаріус виносить вмотивовану постанову, в якій зокрема, зазначається причина такої відмови з посиланням на чинне законодавство та порядок і строки оскарження відмови.

Як уже зазначалось вище Листом приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Костур Оксаною Маркіянівною №56/01-16 від 23.08.2018 року повідомлено ОСОБА_1 про необхідність звернутися до суду для встановлення додаткового терміну для прийняття спадщини, оскільки нею пропущено такий (а.с.12).

Зі змісту вказаного листа не вбачається відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав, а лише вказується про необхідність визнання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки такий пропущено.

При цьому, вказаний лист не можна вважати постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій в розумінні глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», від 22.02.2012р. №296/5.

У відповідності зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів існування перешкод в оформленні спадкових прав (отриманні свідоцтва про право на спадщину) в нотаріальному порядку.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про безпідставність позову в частині визнання за позивачем права власності, а тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) разом зі спадкодавцем - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Бориничі, Жидачівського району Львівської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка