Справа № 182/1130/21
Провадження № 2/0182/1525/2021
У Х В А Л А

Іменем України

26.04.2021 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , якій діє в інтересах ОСОБА_2 , по цивільній справі за її позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , якій діє в інтересах ОСОБА_2 , по цивільній справі за її позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, виходячи з наступного.

Як вбачалося з матеріалів, позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що ОСОБА_4 , який доводиться позивачці батьком, від держави отримав квартиру АДРЕСА_1 . У даній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та відповідач по справі, який фактично за адресою своєї реєстрації не проживає, комунальні послуги не сплачує, що дають підстави позивачці по справі, у відповідності до ст.405 ЦК України, звернутися до суду з позовом про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому, власник вищевказаної квартири ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Позивачка, яка мешкає за адресою своєї реєстрації, 15 січня 2021 року звернулась до КП «Міська житлово-технічна інспекція» з заявою щодо укладання договору найму житла з нею. Тобто, в даному випадку, з позовної заяви вбачається, що спірне жиле приміщення належить до державного житлового фонду.

Відповідно до ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності, - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Частиною першою ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів подається у ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Тобто, в даному випадку, з урахуванням тих обставин, які викладені позивачкою в позові, вбачається, що між сторонами наявний спір, матеріально-правовим об`єктом якого є нерухоме майно, за яке позивачка витрачає додаткові кошти по його утриманню та сплаті комунальних послуг, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим у належній, на її думку, квартирі, жодним чином майно не утримує.

Згідно зі ст.317 та частиною першою ст.318 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 Цивільного кодексу України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та передбачають правомочності щодо використання житла для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі, житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та передбачають правомочності щодо використання житла для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Однак, з поданих документів, не вбачалося, що квартира АДРЕСА_1 , перебуває у власності позивачки або не перебуває у власності відповідача, а сам факт того, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, але не проживає, не є доказом наявності у ОСОБА_2 обмеження права користування спірним об`єктом нерухомості та, як наслідок, зняття відповідача з реєстраційного обліку. Враховуючи вищевказані обставини справи, суддя прийшла до висновку, що позивачці необхідно надати відповідні документи, які посвідчували б її право на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому, суддя вважалак за необхідне зазначити, що в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про визнання наймачем житла. Тому, з урахуванням законодавчих приписів, суддя вважала за необхідне роз`яснити позивачу, що звернення до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є передчасним.

Ухвала Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року була направлена позивачу за адресою, яка зазначено в позовній заяві а саме: АДРЕСА_1 та яка 14 квітня 2021 року була отримана, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення. Однак, станом на 26 квітня 2021 року передбачені вищевказаною ухвалою недоліки позивачем усунуті не були.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, та відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивачем недоліки не виправлені, вказану вище позовну заяву, відповідно до ст.185 ЦПК України, необхідно вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Позовну заявуОСОБА_1 , якій діє в інтересах ОСОБА_2 , по цивільній справі за її позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз"яснити позивачу, що згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал