Постанова

Іменем України

21 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 752/13445/14-ц

провадження № 61-1053св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач -Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року у складі судді Хоменко О. Л. та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у складі колегії суддів:Пікуль А. А., Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2014 рокуПублічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором кредиту від 14 травня 2007 року

№ 10-29/3396, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», Банк), та відповідачем, в сумі 1 472 352,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 травня 2007 року укладено зазначений договір кредиту, за умовами якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 110 600 дол. США

з погашенням кредиту на умовах та в порядку, передбачених договором кредиту, а також у відповідності до графіку погашення кредиту, викладеного в пункті 1.1.1 договору кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 13 травня 2017 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами.

Станом на 18 червня 2014 року сума заборгованості за кредитним договором становила 124 484,50 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18 червня 2014 року - 1 472 352,39 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 1 472 352,39 грн та судовий збір в сумі 3 654 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнено з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь

ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 14 травня

2007 року № 10-29/3396 станом на 18 червня 2014 року у розмірі 1 472 352,39 грн та 3 654 грн судового збору.

Апеляційний суд керувався тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. Доводи апеляційної скарги про те, що

10 листопада 2011 року ОСОБА_1 змінила місце проживання та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку

з чим судові повістки про розгляд даної справи вона не отримувала і вони повертались до суду без вручення адресату, а районний суд не вчинив дій щодо встановлення місця реєстрації відповідача, що, на думку скаржника, є підставою для скасування оскаржуваного рішення та направлення справи до іншого суду за встановленою підсудністю, є неприйнятними. Відповідно до пункту 3.3.11 договору кредиту № 10-29/3396 ОСОБА_1 зобов`язана повідомити кредитора про зміну місця свого проживання, що надало б можливість позивачу звернутись до суду із позовом за її новим місцем реєстрації. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердила, що при зміні місця свого проживання у жовтні-листопаді

2011 року вона не виконала свого обов`язку щодо повідомлення кредитора про зміну місця проживання. Тому поважних причин щодо неподання до суду першої інстанції заяви про непідсудність справи Голосіївському районному суду м. Києва немає.

Разом з тим, в ході розгляду справи суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце та час розгляду справи, що є безумовною підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аргументи учасників справи

У січні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, недослідження судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просила скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд за встановленою підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції безпідставно відхилені доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та направлення справи на розгляд за встановленою законом підсудністю за місцем проживання відповідача, зареєстрованим

у встановленому порядку. Вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи та не брала участі в судовому засіданні в суді першої інстанції, вона ніяким чином не могла повідомити суд першої інстанції про непідсудність справи даному суду. Тому причини неповідомлення суду про непідсудність справи є більш ніж поважними.

Судом апеляційної інстанції безпідставно відхилені аргументи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не вчинив необхідних дій щодо встановлення місця реєстрації відповідача. Вона 10 листопада 2011 року змінила місце проживання та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Судові повістки про розгляд справи повертались до суду без вручення адресату, тому вона не їх отримувала. У відповіді на запит суду від 02 квітня 2015 року адресно-довідковий підрозділ ГУ УДМС України в м. Києві повідомив суд, що « ОСОБА_1 » за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрованою не значиться; осіб з таким прізвищем, ім`ям та по-батькові

є декілька, в зв`язку з чим суду необхідно повідомити повну дату народження особи для встановлення її місця реєстрації. Не зважаючи на те, що в матеріалах справи наявна інформація про повну дату її народження, суд першої інстанції

з повторним запитом цієї інформації до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві не надав, що унеможливило встановлення місця її реєстрації. Апеляційний суд жодної правової оцінки порушенням суду першої інстанції щодо надіслання запиту до адресного бюро через 7 місяців після відкриття провадження у справі не надав та зробив помилкові висновки про обґрунтованість відкриття провадження у справі і розгляду справи

у Голосіївському районному суді м. Києва в контексті положень абзацу 4 частини третьої статті 122 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції), тобто за останнім відомим позивачу місцем проживання відповідача.

Надані позивачем 03 грудня 2019 року «письмові пояснення» по своїй суті

є відзивом на апеляційну скаргу. Враховуючи, що позивачем не виконано встановлених статтею 360 ЦПК України вимог щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд не мав права приймати такий відзив.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову)позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

У статті 115ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження

у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Згідно з пунктом 2 частини першої статі 116 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

У частині третій статті 122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій

і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту

4 частини третьої статті 121 цього Кодексу. У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2018 року у справі

№ 523/16338/17 (провадження № 61-38748св18) зазначено, що «дійшовши висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, призначеної на 13 грудня 2017 року, апеляційний суд не звернув уваги на те, що зареєстрованим місцем знаходження юридичної особи (відповідача) відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців

є АДРЕСА_2, на яку судом першої інстанції не було направлено жодної судової повістки та матеріалів позовної заяви, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 74 ЦПК України 2004 року. Апеляційний суд, зауваживши, що відповідачем при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявлено про непідсудність справи, дійшов помилкових висновків, адже відповідач не був належним чином повідомлений у розумінні частини п`ятої статті 74 ЦПК України про час та дату розгляду справи - на 13 грудня 2017 року, а також справу було розглянуто за одне судове засідання, саме 13 грудня 2017 року з ухваленням заочного рішення. Таким чином оскільки представник відповідача

у встановленому законом порядку не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому він був позбавлений можливості заявити про непідсудність цієї справи Суворовському районному суду м. Одеси».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що копії процесуальних ухвал та поштові відправлення з судовими повістками ОСОБА_1 направлялись за адресою:

АДРЕСА_4 , та повернулися до суду першої інстанції із відмітками - «за закінченням встановленого строку зберігання» (а. с. 38, 77, 78, 81, 91).

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в м. Києві від

02 квітня 2015 року « ОСОБА_1 » є декілька, за вказаною адресою по м. Києву зареєстрованою не значиться; необхідно вказати повну дату народження (а. с. 92).

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судова повістка про виклик у судове засідання на 07 вересня 2015 року, в якому ухвалене оскаржене рішення, направлялася ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 (а. с.102).

В апеляційній скарзі відповідач зазначала, що судом першої інстанції невірно визначена підсудність справи, оскільки вона з 2011 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 117, 151).

Враховуючи, що ОСОБА_1 на час розгляду справи судом першої інстанції мала зареєстроване місце проживання, ненаправлення судом належного запиту щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, у тому числі відповідно до інформації ГУДМС в м. Києві щодо необхідності вказати повну дату народження ОСОБА_1 , висновок апеляційного суду про неможливість встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача на час розгляду справи судом першої інстанції є помилковим.

За таких обставин ОСОБА_1 не мала можливості заявити про непідсудність цієї справи Голосіївському районному суду м. Києва з поважної причини, про що вказувала в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд установив, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом додатку до рішення Київської міської ради від 22 січня 2015 року

№ 34/899 «Про затвердження офіційного довідника «Вулиці міста Києва»» вулиця Каштанова відноситься до Деснянського району; пролягає від просп. Володимира Маяковського до вул. Оноре де Бальзака.

За таких обставин справа підлягає розгляду в Деснянському районному суді

м. Києва.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції.

У частині другій статті 411 ЦПК України встановлено, що судове рішення, ухвалене судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), не підлягає скасуванню, якщо учасник справи, який подав касаційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку

з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені судові рішення скасувати із передачею справи на новий розгляд за встановленою підсудністю.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України

у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витратвирішується за правилами, встановленими

в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження

№ 61-39028св18) зроблено висновок, що: «У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення

з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження

№ 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження

№ 12-161гс19)).

Тому розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України (у редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року скасувати.

Справу № 752/13445/14-ц передати на новий розгляд до Деснянського районного суду м. Києва.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року та постанова Київського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов