ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4128/21 Справа № 177/1458/20 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/1458/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач Лозуватське житлово-комунальне підприємство,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача Лозуватського житлово-комунального підприємства на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Строговою Г.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 січня 2021 року , -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Лозуватське житлово-комунальне підприємство (далі- Лозуватське ЖКП ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_1 є наймачем домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та споживачем житлово-комунальних послуг (вивезення твердих побутових відходів), які йому надає позивач Лозуватське житлово-комунальне підприємство.

В Єдиній автоматизованій системі комунальних розрахунків «Нова-Ком» ОСОБА_1 має відкритий особистий рахунок № НОМЕР_1 , де щомісячно оновлюється інформація про отримані ним від Лозуватського ЖКП житлово-комунальні послуги та їх вартість.

Лозуватське ЖКП є юридичною особою, що забезпечує с. Лозуватка та с. Мар`янівка Криворізького району питною водою, працює в аварійному режимі та проводить роботи підвищеної небезпеки, які потребують постійного придбання матеріалів, електроенергії, паливно-мастильних матеріалів та заміни фізично застарілого обладнання.

Згідно рішення Лозуватської сільської ради від 27.02.2015 року № 943-XXXIV/VI Лозуватське ЖКП, за результатами проведеного конкурсу, визначено виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Лозуватської сільської ради. Рішення Лозуватської сільської ради є чинним та обов`язковим для виконання всіма мешканцями с. Лозуватка Криворізького району.

Позивач Лозуватське ЖКП, виконуючи свої статутні обов`язки, постійно та в повному обсязі надає ОСОБА_1 житлово-комунальні послуги з поводження з побутовими відходами (вивезення твердих побутових відходів).

В свою чергу відповідач, порушуючи вимоги статей 67, 68, 162 Житлового кодексу України, статей 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», нехтує своїм обов`язком, як споживача, в частині проведення своєчасних розрахунків з Лозуватським ЖКП за отриману житлово-комунальну послугу (поводження з побутовими відходами).

У зв`язку з цим, в період з 01.12.2017 року по 01.10.2020 року, у ОСОБА_1 перед Лозуватським ЖКП утворилась заборгованість за отриману житлово-комунальну послугу у розмірі 1125,00 грн., з урахуванням індексу інфляції 46,19 грн. та трьох відсотків річних 43,00 грн., дана заборгованість складає 1214,19 грн.

З метою врегулювання спору в позасудовому порядку на поштову адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом була направлена вимога Лозуватського ЖКП від 03.08.2020 року щодо погашення заборгованості за отриману житлово-комунальну послугу.

Вказана вимога залишена ОСОБА_1 без реагування, ним не було вжито заходів для отримання даного листа, оскільки рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуто «за закінченням зберігання»

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Лозуватського ЖКП заборгованість за отриману житлово-комунальну послугу (поводження з побутовими відходами) з урахуванням 3% річних та втрат від інфляції у розмірі 1214,19 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог Лозуватського житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту житлово-комунальну послугу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач Лозуватське ЖКП просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, прийняття рішення по справі з порушенням норм матеріального та процесуального права та ігноруванням судом першої інстанції правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 07.07.2020 року № 712/8916/17.

Вказує, що відповідач, як споживач, є зобов`язаним укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладення відповідного договору.

Зазначає, що ОСОБА_1 ухиляється від укладання з позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення твердих відходів). Належних доказів не користування ним послугою Лозуватського ЖКП з поводження з побутовими відходами суду не надав. Натомість, позивачем надано було Акт від 06.11.2020 року, підписаний начальником Лозуватського ЖКП Троценком В.М. та депутатом Лозуватської сільської ради ОСОБА_2 , про те що відповідач ОСОБА_1 постійно, з моменту реєстрації, разом з одним членом сім`ї користується послугами Лозуватського ЖКП з поводження з побутовими відходами, без укладення з підприємством договору про надання таких послуг.

Ствердження відповідача, що він у приватному порядку вивозить побутові відходи на переробку до міста Кривого Рогу до ДОТ «Утільвторпром», на думку позивача, не відповідають дійсності, оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань цієї організації не існує.

Висновки суду першої інстанції суперечать правовому висновку Великої Палати Верховного Суду , викладеному у постанові від 07.07.2020 року № 712/8916/17, а саме, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Лозуватського житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту житлово-комунальну послугу, суд першої інстанції виходив з факту не укладення між сторонами договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення твердих побутових відходів), зокрема, відповідач заперечував фактичне споживання вказаної послуги, а позивач, не надав належних доказів протилежного, отже суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність нарахування Лозуватським ЖКП заборгованості за надану житлово-комунальну послугу (поводження з побутовими відходами) ОСОБА_1 за фактичної відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно рішення Лозуватської сільської ради від 27.02.2015 року № 943-XXXIV/VI Лозуватське ЖКП, за результатами проведеного конкурсу, визначено виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Лозуватської сільської ради (а.с. 7).

Тарифи на вивезення твердих побутових відходів Лозуватським ЖКП, визначені рішеннями Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 944-ХХХІV/VІ від 27.02.2015, № 395-ХХ/VІІ від 06.03.2018, № 521-ХХХ/VІІ від 22.02.2019, № 778-ХХІХ/VІІ від 21 лютого 2020 (а.с.44-47).

ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 20.03.1998 року (а.с. 33).

Згідно розрахунку, Лозуватське ЖКП нарахувало споживачу ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів у розмірі 1125,00 грн., з урахуванням індексу інфляції 46,19 грн. та трьох відсотків річних 43,00 грн., а всього 1214,19 грн. (а.с. 11).

03.08.2020 року Лозуватським ЖКП на адресу відповідача направлено досудову вимогу про погашення заборгованості (а.с. 9, 10).

Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для сплати відповідачем ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, які б спростовували належне виконання позивачем обов`язків по наданню житлово-комунальних послуг з поводження з побутовими відходами ( вивезення твердих побутових відходів), зокрема виконаних робіт та наданих послуг, за які нараховувалась плата, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), до комунальних послуг, серед інших, належить вивезення побутових відходів.

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ч. 3 ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, він є незмінним.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає прийнятними доводи апеляційної скарги про те, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладення відповідного договору.

У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження «Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 6-13 цієї постанови визначення норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг- органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

Відповідачем заперечується факт користування ним послугою Лозуватського ЖКП з поводження з побутовими відходами.

Відповідно до принципу змагальності цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Крім того, належних і допустимих доказів того, що відповідач не користується послугами позивача по вивезенню твердих побутових відходів від його домоволодіння або уклав договір про вивезення відходів з іншим виконавцем послуг, зокрема, підтверджуючих доказів, що відповідач самостійно вивозить побутові відходи на переробку до міста Кривого Рогу до ДОТ «Утільвторпром», матеріали справи не містять.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27.10.93, заява №14448/88, §33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу в доступі до суду та до реалізації та захисту їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

За таких обставин, відповідач зобов`язаний сплачувати вартість послуг, пов`язаних із вивезенням побутових відходів, які здійснює позивач, за тарифами визначеними органом місцевого самоврядування на підставі Постанови КМУ.

Колегія суддів вважає, що, внаслідок невиконання вказаного зобов`язання виникла заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем, що підлягає стягненню у розмірі, визначеному виконавцем на підставі тарифів, затверджених органом місцевого самоврядування і який останнім не спростовано, так само як і не має підтверджень ненадання або надання неналежної якості послуг позивачем чи не користування цими послугами відповідачем.

Колегією суддів перевірено наданий позивачем розрахунок оплати за послуги, згідно якого позивач обґрунтовано просив також стягнути нарахування у вигляді 3% річних та індексу інфляції за час прострочки в межах позовної давності. Спростування нарахованих сум відповідач не надав.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 є власником домоволодіння, як учасник правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг, не виконав свого обов`язку з оплати наданих позивачем послуг за житлово-комунальні послуги з поводження з побутовими відходами (вивезення твердих відходів).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Аналогічне положення міститься у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справ і № 6-2129цс16 .

Колегія суддів, вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь Лозуватського житлово-комунального підприємства заборгованість за отриману житлово-комунальну послугу (поводження з побутовими відходами) з урахуванням 3% річних та втрат від інфляції за період з 01.12.2017 року по 01.10.2020 року у розмірі 1214,19 грн.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Лозуватського житлово-комунального підприємства.

Відповідно до ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Лозуватського житлово-комунального підприємства, підлягає стягненню судовий збір, в загальному розмірі 5255 грн. ( 2102 грн., за подання позову та 3153 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Лозуватського житлово-комунального підприємства задовольнити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги позивача Лозуватського житлово-комунального підприємства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лозуватського житлово-комунального підприємства заборгованість за отриману житлово-комунальну послугу (поводження з побутовими відходами) з урахуванням 3% річних та втрат від інфляції за період з 01.12.2017 року по 01.10.2020 року у розмірі 1214 (одна тисяча двісті чотирнадцять) гривень 19 (дев`ятнадцять ) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лозуватського житлово-комунального підприємства, судові витрати по справі у розмірі 5255 грн. (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: