Справа № 524/8139/20
Провадження № 2/524/1105/21
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Позивач, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого 07.02.2006 державним нотаріусом Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори Дощенко О.В., зареєстрований в реєстрі №1-117, копією витягу з державного реєстру правочинів №2062723 від 07.02.2006, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9826945 від 13.02.2006.
Відповідач, ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Автозаводської районної адміністрації. Також станом на 14.08.2020 відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією інформаційної довідки №220298036 від 14.08.2020.
18 червня 2020 року комісією у складі працівників ТОВ «Житлорембудсервіс» був складений акт-обстеження квартири АДРЕСА_1 .
Так, відповідно до акту-обстеження від 18 червня 2020 року зазначено, що згідно даних аварійно-диспетчерської служби ТОВ «Житлорембудсервіс» аварійна ситуація в квартирі АДРЕСА_2 виникла 12.06.2020. Встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 на кухні лопнув гнучкий шланг під раковиною на кухні, що знаходиться в зоні відповідальності власника квартири АДРЕСА_2 . На час обстеження аварійна ситуація усунена робітниками аварійно-диспетчерської служби ТОВ «Житлорембудсервіс».
20 серпня 2020 року на адресу відповідача направлено вимогу про відшкодування завданої шкоди, яка відповідачем отримана 26.08.2020(а.с.40-41).
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).
Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч.1 ст.81, ч.6 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
ОЦІНКА СУДУ
Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
На підтвердження факту спричинення матеріальної шкоди та її розміру позивачем були надані суду копія акту-обстеження та висновок експерта.
Так, суд відзначає, що актом-обстеження підтверджено факт залиття квартири, власником якої є позивач.
На думку суду, позивачем доведено належними та допустимим доказами факт спричинення майнової шкоди.
Суд відзначає, що відповідачем не було надано суду доказів, які б спростовували те, що залиття квартири, власником якої є позивач, відбулось не з її вини.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Суд відзначає, що позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували спричинення йому моральної шкоди, зокрема існування фактів на які він посилається, а саме : змін в його житті та житті його родини, порушенні усталеного ритму життя, зниженні якості проживання і перебування в стресовому стані.
За таких обставин суд вважає за можливе відмовити у задоволенні вказаних вимог.
Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних відповідно до вимог ст.625 ЦК України.
За таких обставин, оскільки конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди не відбулося, прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) не настало, а тому підстави для стягнення з відповідача 3% річних відсутні.
Відтак, суд частково задовольняє позов ОСОБА_1 ..
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються із витрат, пов`язаних із залученням експерта в сумі 1700 та судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог(45,8%) в сумі 1163,69 грн.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям - задовольнити частково.
В іншій частині вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1163,69 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць