РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 рокусмт ПетровеСправа № 941/182/21
Провадження № 2/941/187/21

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник

при секретарі - Проценко К.В.

з участю представника

позивача - Вацюк Г.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Петрове Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася з позовом до суду, мотивуючи тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 січня 1992 року, посвідченого Шаповаловою В.Г., заступником голови виконкому Новостародубської сільської ради народних депутатів Петрівського району Кіровоградської області, і зареєстрованого в реєстрі за №21 та витягом з ДРРПНМ від 04.03.2020 року №202991094.

Відповідно до рішення Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 29.03.2018 року №23, даному житловому будинку ( АДРЕСА_1) була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 .

На даний час позивач проживає в даному будинку вдвох із дружиною, яка також є пенсіонером, і тимчасово проживають син із донькою.

Позивач є пенсіонером за віком, отримує мізерну пенсію і у нього є можливість оформити субсидію на комунальні послуги.

Позивач звертався до Петрівського УПСЗН з метою оформлення субсидії на комунальні послуги, однак йому було роз`яснено, що так як в належному йому будинку зареєстровані відповідачі, то потрібно також надати їх особисті документи та відомості про їхні доходи, а у позивача такої можливості немає.

На даний час в належному позивачу будинку дійсно зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є онуками позивача, які в травні 2019 року відповідачі переїхали на постійне місце проживання до Києва, де й проживають до цього часу.

На даний час у позивача виникла нагальна життєва обставина, через яку йому з родиною необхідно змінити місце проживання, а даний житловий будинок продати.

В зв`язку з тим, що в односторонньому порядку позивач не може зняти з реєстрації відповідачів, а також не може продати будинок, він вимушений звернутись до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачі про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися, клопотань про розгляд справи за їх відсутності та заперечень проти позову до суду не надходило, про причину неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 січня 1992 року, посвідченого Шаповаловою В.Г., заступником голови виконкому Новостародубської сільської ради народних депутатів Петрівського району Кіровоградської області, і зареєстрованого в реєстрі за №21 та витягом з ДРРПНМ від 04.03.2020 року №202991094 (а.с.8).

Відповідно до рішення Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 29.03.2018 року №23, даному житловому будинку ( АДРЕСА_1) була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 (а.с.13).

На даний час позивач проживає в даному будинку вдвох із дружиною, яка також є пенсіонером, і тимчасово проживають син із донькою.

Позивач є пенсіонером за віком, отримує мізерну пенсію і у нього є можливість оформити субсидію на комунальні послуги.

Позивач звертався до Петрівського УПСЗН з метою оформлення субсидії на комунальні послуги, однак йому було роз`яснено, що так як в належному йому будинку зареєстровані відповідачі, то потрібно також надати їх особисті документи та відомості про їхні доходи, а у позивача такої можливості немає.

На даний час в належному позивачу будинку дійсно зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є онуками позивача, зазначена обставина підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Кіровоградської області від 21.01.2021 року за №125 (а.с.14).

В травні 2019 року відповідачі переїхали на постійне місце проживання до Києва, де й проживають до цього часу.

В зв`язку з переїздом на постійне місце проживання в іншу місцевість, позивач має намір продати свій будинок, однак не може цього зробити оскільки в ньому зареєстровані, але не проживають відповідачі.

Факт, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають за місцем реєстрації з травня 2019 року, а проживають у м. Києві підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка проживає по сусідству з позивачем.

Частиною першою статті 383 Цивільного Кодексу України визначено: власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Конституцією України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (стаття 41).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статтями 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Стаття 391 Цивільного кодексу передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено в пунктах 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Також, задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

Реєстрація місця проживання є фіксацією дійсної адреси місця проживання особи та є наслідком наявності у відповідачів правових підстав користування відповідним житлом.

Крім того, відповідно до вимог абзацу 3 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання.

Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Угоди щодо користування відповідачами житловим будинком позивача між сторонами не укладалось.

На основі викладеного, враховуючи що реєстрація місця проживання відповідачів у житловому будинку позивача створює для останнього перешкоди в реалізації права продажі належного йому житлового будинку, а також те, що з травня 2019 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тобто понад один рік, за зареєстрованим місцем свого проживання не проживають, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 141,263,264,265,268,280 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 23 квітня 2021 року.

Суддя С.І. Колесник