Постанова

Іменем України

28 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 357/11103/18

провадження № 61-10882св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші»,

відповідачі - ОСОБА_1 , Державний реєстратор Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук Світлана Василівна, Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлія Юріївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Матюші» на постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Поліщук Н. В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук Світлани Василівни, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

У вересні 2018 року ТОВ Агрофірма «Матюші» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук С. В., Державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю. Ю., про визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 18 серпня 2014 року ОСОБА_2 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» (далі - ТОВ Агрофірма «Матюші», товариство) договір оренди землі, за яким передала в оренду товариству свою земельну ділянку строком на 10 років. 08 квітня 2015 року проведено державну реєстрацію зазначеного права оренди.

19 вересня 2016 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки орендодавця за договором оренди землі від 18 серпня 2014 року.

Наприкінці грудня 2017 року від ОСОБА_1 отримано повідомлення про розірвання договору оренди в односторонньому порядку на підставі пункту 33 договору оренди, у зв`язку з невиконання належним чином ТОВ Агрофірма «Матюші» зобов`язання щодо сплати орендної плати за 2016, 2017 роки.

На початку лютого 2018 року товариству стало відомо, що 28 грудня 2017 року на підставі вказаного повідомлення про розірвання договору оренди з ТОВ Агрофірма «Матюші» державний реєстратор Янчук С. В. прийняла рішення про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші» на земельну ділянку, та 29 грудня 2017 року орендодавець ОСОБА_1 уклала з Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (далі - ТзДВ «Шамраївський цукровий завод») договір оренди, за яким передала останньому в оренду вказану земельну ділянку, з проведенням державної реєстрації права оренди на земельну ділянку від 10 січня 2018 року.

Зазначало, що відповідач ОСОБА_1 здійснила розірвання договору оренди в односторонньому порядку за відсутності підстав, визначених договором оренди, що є порушенням норм статті 31 Закону України «Про оренду землі», статті 525 ЦК України, частини першої статті 651 ЦК України, а тому цей правочин підлягає визнанню недійсним в судовому порядку на підставі норм частини першої статті 203 ЦК України, частин першої та третьої статті 215 ЦК України з метою відновлення порушеного права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші». Укладення в подальшому оспорюваного договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» від 29 грудня 2017 року порушує норми частини першої статті 792 ЦК України, частини першої статті 95 ЗК України, статті 13, частини другої статті 24, частини другої статті Закону України «Про оренду землі» та умови договору оренди земельної ділянки, укладеного з орендарем ТОВ Агрофірма «Матюші», а тому оспорюваний договір оренди землі від 29 грудня 2017 року підлягає визнанню недійсним. Державний реєстратор Янчук С. В. не перевірила відповідність заявлених прав і поданих документів ОСОБА_1 про розірвання договору оренди з ТОВ Агрофірма «Матюші» та прийняла рішення щодо припинення права оренди на земельну ділянку.

Також державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку на підставі договору від 10 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» проведено державним реєстратором Мироненко Ю. Ю. з порушенням норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Посилаючись на те, що внаслідок розірвання відповідачем ОСОБА_1 в односторонньому порядку договору оренди з позивачем ТОВ Агрофірма «Матюші» і передачі земельної ділянки в оренду ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» за оспорюваним договором, орендаря ТОВ Агрофірма «Матюші» незаконно було позбавлено права оренди земельної ділянки, а тому з метою відновлення прав на земельну ділянку позивач просив визнати недійсним, вчинений відповідачем правочин щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди з ТОВ Агрофірма «Матюші», визнати недійсним оспорюваний договір оренди від 29 грудня 2017 року та скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук С. В. про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39026813 від 28 грудня 2017 року о 13:50:55; рішення державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю. Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39148651 від 10 січня 2018 року о 13:23:01.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2019 року під головуванням судуді Кошель Б. І. позов ТОВ Агрофірма «Матюші» задоволено частково.

Визнано недійсним вчинений ОСОБА_1 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди № б/н від 18 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Матюші», оформлений повідомленням ОСОБА_1 за вих. № б/н від 26 грудня 2017 року.

Визнано недійсним договір оренди землі № б/н від 29 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТзДВ «Шамраївський цукровий завод».

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі по 5 436,70 грн з кожного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині визнання недійсним одностороннього правочину, недійсним договору оренди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_1 не дотримано процедури розірвання договору від 18 серпня 2014 року, а тому дійшов висновку про недійсність одностороннього правочину щодо розірвання договору оренди та недійсність договору оренди від 29 грудня 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування рішення державного реєстратора про припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Матюші» на спірну земельну ділянку та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на цю земельну ділянку за ТДВ «Шамраївський цукровий завод», суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ Агрофірма «Матюші» задоволено частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2019 року в частині відмови у задоволенні позову про скасування рішень державних реєстраторів скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Скасовано рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості на бізнесу» Янчук С. В. про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди, індексний номер 39026813 від 28 грудня 2017 року 13:50:55.

Скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю. Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер 39148651 від 10 січня 2018 року 13:23:01.

Стягнуто з ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості на бізнесу», Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба речових прав» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» судові витрати в сумі 10 211 грн та витрати на правову допомогу в сумі 24 719,05 грн в рівних частках.

В решті рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2019 року залишене без змін.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем належними у своїй сукупності доказами доведено відсутність підстав для одностороннього розірвання договору тому вважав висновок суду першої інстанції про визнання недійсним, вчиненого ОСОБА_1 , одностороннього правочину щодо розірвання договору оренди від 18 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 і ТОВ Агрофірма «Матюші», оформленого повідомленням від 26 грудня 2017 року з підстав не дотримання процедури розірвання договору правильним.

Під час судового розгляду позивачем була доведена неправомірність розірвання в односторонньому порядку договору оренди від 18 серпня 2014 року та укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендарем, тому звернення до суду з позовом до орендодавця та нового орендаря про визнання недійсним укладеного ними договору оренди земельної ділянки, яка раніше перебувала в оренді в позивача, є належним способом захисту своїх прав.

Апеляційний суд дійшов висновку, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39026813 від 28 грудня 2017 року 13:50:55 та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39148651 від 10 січня 2018 року 13:23:01 є належним способом захисту прав позивача та узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами. При цьому, скасування державної реєстрації оспорюваного договору оренди є наслідком визнання договору недійсним, так як державна реєстрація цього договору не може залишатися чинною. Реєстрація права оренди є наслідком укладення договору та без наявності договору така реєстрація не може зберігати чинність.

Суд апеляційної інстанції вважав також, що з відповідачів у рівних частинах на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі пропорційно задоволеної частини апеляційної скарги в розмірі 5 286 грн (10 572 грн) (а. с. 154, том 2) та половина понесених витрат сплаченого судового збору за подачу позовної заяви, заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ((7048,00 грн+881,00 грн+1921,00 грн)/2) 4 925 грн, що разом складає 10 211,00 грн.

Вказував також, що оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасовано в частині, на користь ТОВ «Агрофірма «Матюші» з відповідачів підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 24 719,05 грн (49 439,41 грн/ 2).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2020 року представник ТОВ Агрофірма «Матюші» - адвокат Танцюра Ю. Б. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права просить оскаржувану постанову в частині розподілу судових витрат за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції змінити, та ухвалити в оскарженій частині нове рішення про стягнення з відповідачів на користь ТОВ Агрофірма «Матюші» 43 493,59 грн судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та 26 367,82 грн судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього судові витрати у розмірі - 69 861,41 грн, тобто по 17 465,35 грн з кожного відповідача.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки апеляційного суду помилкові. Суд апеляційної інстанції не врахував тієї обставини, що фактично? за наслідками розгляду справи як судом першої так і апеляційної інстанції, позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі, а тому стягненню з відповідачів підлягають судові витрати у повному обсязі в сумі 69 861,41 грн.

Висновок суду апеляційної інстанції про стягнення з відповідачів лише 1/2 частини судового збору та витрат на правову допомогу за наслідками апеляційного перегляду справи неправильний, адже суперечить приписам статті 141 ЦПК України, оскільки часткова відмова у задоволенні вимог апеляційної скарги не позначається на остаточному судовому рішенні щодо задоволенні всіх позовних вимог, що є підставою для стягнення судових витрат в повному обсязі.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

16 листопада 2020 року цивільна справа № 357/11103/18 надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2020 року справу призначено колегії суддів у складі: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2021 року справу призначено колегії суддів у складі: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Конституцією України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59).

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (дивись постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

Звернувшись до суду з цим позовом позивачем було заявлено чотири вимоги немайнового характеру.

З матеріалів справи вбачається:

за подачу позовної заяви позивачем було сплачено 7 048 грн (а. с. 9, том 1) та 26 489,32 грн витрат за надання правової допомоги (а. с. 42, том 1);

за подачу заяви про забезпечення позову до суду першої інстанції позивачем було сплачено 881 грн (а. с. 98, том 1) і 1 921 грн судового збору за подачу апеляційної скарги (а. с. 85, том 2), а також 7 154,27 грн витрат за надання правової допомоги при вирішенні питання про забезпечення позову.

Таким чином під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач поніс судові витрати на загальну суму 43 493,59 грн (7 048 + 26 489, 32 + 881 + 1 921 + 7 154,27).

За подачу апеляційної скарги позивачем було сплачено 10 572 грн судового збору (а. с. 154, том 2) та 15 795,82 грн витрат на правову допомогу (а. с. 158, том 2).

Отже під час перегляду справи судом апеляційної інстанції позивач поніс судові витрати на загальну суму 26 367,82 грн (10 572 + 15 795,82).

Звернувшись із апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 26 листопада 2019 року позивач просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову у вказаній частині, а також просив змінити судове рішення в частині мотивів задоволення позовних вимог про визнання недійсним одностороннього правочину щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди від 18 серпня 2014 року та встановити відсутність підстав для дострокового розірвання договору оренди в односторонньому порядку.

За наслідками апеляційного перегляду рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог (двох позовних вимог немайнового характеру) та відмовив у зміні рішення місцевого суду в частині мотивів задоволення позовних вимог про визнання недійсним одностороннього правочину щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди від 18 серпня 2014 року та встановлення відсутності підстав для дострокового розірвання договору оренди в односторонньому порядку.

Дійшовши висновку, про часткове задоволення позовних вимог суд апеляційної інстанції стягнув з відповідачів: ОСОБА_1 , ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості на бізнесу», Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба речових прав» на користь позивача по 5 436,70 грн, що становить 1/2 всіх судових витрат, які поніс позивач за розгляд справи у суді першої інстанції (43 493,59 / 2) / 4).

Як вже зазначалось вище статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому Верховний Суд враховує те, що зміст позовної вимоги - це вимога позивача, якою є предмет позову. А предмет позову, як один з його елементів, це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити відповідне рішення.

Предмет позовних вимог у цій справі - визнання недійсним, вчиненого відповідачем правочину щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди з ТОВ Агрофірма «Матюші», визнання недійсним оспорюваного договору оренди від 29 грудня 2017 року та скасування рішення державного реєстратора Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук С. В. про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди та скасування рішення державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю. Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди.

Колегія суддів зазначає, що процесуальний термін «пропорційно задоволених вимог» передбачає, що якась частина вимог позивача не задоволена і вона ухвалена на користь відповідача.

У справі, яка переглядається, місцевим судом позов задоволено частково, визнано недійсним вчинений ОСОБА_1 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди від 18 серпня 2014 року № б/н, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Матюші», оформлений повідомленням ОСОБА_1 від 26 грудня 2017 року за вих. № б/н та визнано недійсним договір оренди землі від 29 грудня 2017 року № б/н, укладений між ОСОБА_1 та ТзДВ «Шамраївський цукровий завод».

Судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу ТОВ Агрофірма «Матюші» задоволено частково,скасовано рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості на бізнесу» Янчук С. В. про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди, індексний номер 39026813 від 28 грудня 2017 року 13:50:55 та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю. Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер 39148651 від 10 січня 2018 року 13:23:01.

Таким чином, з огляду на вищенаведене та з урахування сум судових витрат, стягнутих судом першої інстанції та часткового задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для стягнення лише 1/2 частини судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції передчасними, а доводи касаційної скарги про те, що висновок суду апеляційної інстанції про стягнення з відповідачів лише 1/2 частини судового збору та витрат на правову допомогу за наслідками апеляційного перегляду справи неправильним, адже відповідно до приписів статті 141 ЦПК України часткова відмова у задоволенні вимог апеляційної скарги не позначається на остаточному судовому рішенні щодо задоволення всіх позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Колегія суддів вказує, що суд апеляційної інстанції наведені положення законодавства залишив поза увагою, оцінки спірним правовідносинам у контексті наведених норм не надав.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не може вважатися законним і обґрунтованим, тому у відповідності до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи, суду апеляційної інстанції необхідно врахувати вищевикладене, встановити до кого з відповідачів позовні вимоги задоволені та з урахуванням приписів частин першої та другої статті 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року в частині вирішення питання про стягнення судових витрат скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров