СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/311/21
Провадження № 2/306/341/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю: секретаря судового засідання Пецко Ж.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом ОСОБА_1 до Полянської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що за життя її батько ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зробив заповітне розпорядження від 12.12.2007 року, яким все своє майно заповів своїм донькам: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Остання від спадкового майна відмовилася. Зазначає, що так як померлий батько не зареєстрував право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , просить суд, визнати за нею право власності на такий в порядку спадкування за заповітом після смерті батька.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Зокрема, позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача задоволення позовних вимог не заперечує (а. с. 25-26).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06.01.2014 року, виданого Виконавчим комітетом Голубинської сільської ради Свалявського району, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1 (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.07.1967 року, батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 (а.с. 5).

Як убачається з заповіту від 12.12.2007 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зробив заповітне розпорядження, яким: житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 0,14 га в с. Голубине, 286, земельну ділянку в ур. «Ліщини» загальною площею 0,155 га, заповідає у власність своїй дочці ОСОБА_3 , 1971 р.н. А земельні ділянки в ур. «Пітки» загальною площею 0,06 га та в ур. «Плоснини» загальною площею 0,123 га своїй дочці ОСОБА_1 , 1967 р.н. (а.с. 19).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 08.09.2012 року, після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 присвоєно прізвище - ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно довідки про склад (коло) спадкоємців №76/02-14 від 06.02.2021 року, в провадженні Свалявської ДНК знаходиться спадкова справа №35/2014 зареєстрована у Спадковому реєстрі за №55829353 до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємицею до майна останнього є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Справа знаходиться в стадії оформлення, свідоцтва про право на спадщину ще не видавалися (а.с. 8).

Як убачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 36831748 від 11.03.2014 року та №16065802 від 26.08.2008 року, в такому міститься запис, параметрами якого є: спадкова справа № 55829353; спадкодавець: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7,11).

Згідно довідок №840 та №843 від 18.02.2021 року, ОСОБА_2 , на момент своєї смерті, являвся головою дворогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де й постійно проживав разом з своєю дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9-10).

Відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа №42) від 16.02.2021 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , даний житловий будинок складається з: «А» - житловий будинок; «Б» - літня кухня; «В» та «Г» - сарай; «Д» - вбиральня; «Е» - сарай; №1 - ворота з хвірткою; №2,3 - огорожа; №4,5 - доріжка (а.с. 12-16).

Як убачається з довідки №381 від 23.02.2021 року інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 становить 118725,00 грн. (а. с. 17).

Згідно свідоцтва № НОМЕР_4 на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР, ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,05 га в с. Голубине, Мукачівського району, Закарпатської обл., для будівництва житлового будинку (а.с. 20).

Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, виконуючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону й порушувати права інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Ст. 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі ..., той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину … .

З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 81, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Полянської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - з а д о в о л ь н и т и.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець

23.04.2021 року