Справа № 545/1181/17
Провадження № 4-с/545/7/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Потетій А.Г.

з участю секретаря Данко А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубного Вадима Владиславовича, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубного В.В. в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубного В.В. винесеної в межах виконавчого провадження №63975054 від 11.03.2021 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа №545/1181/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2020 року по справі №545/1181/17 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації було задоволено частково, а саме:

- визнано такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , відомості, розповсюджені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: 08.02.2017 року близько 15.30 год. у приміщенні Полтавської районної ради за адресою: вул. Шевченка, 5, м. Полтава, під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування Полтавської районної ради заступник голови Земельної комісії - ОСОБА_1 у присутності депутатів Полтавської районної ради повідомив, що йому вранці був телефонний дзвінок з незнайомого номера від ОСОБА_3 , який погрожував йому фізичною розправою (вбивством);

- зобов`язано ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) попросити вибачення у ОСОБА_2 та в якості спростування зачитати резолютивну частину рішення суду в місячний термін після набрання рішенням законної сили без будь-яких особистих або інших коментарів у приміщенні Полтавської районної ради за адресою: вул. Шевченка, 5, м. Полтава; під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування Полтавської районної ради у присутності депутатів Полтавської районної ради;

- вирішено стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду в розмірі 500 гривень та понесений судовий збір у сумі 2240 гривень та на користь Держави 282,40 гривень.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06.04.2020 року по справі №545/1181/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 січня 2020 року залишено без змін. Таким чином, рішення Полтавського районного суду Полтавської

області набрало законної сили 06.04.2020 року, а місячний термін виконання цього рішення сплив 06.05.2020 року.

В подальшому, 22.12.2020 року Полтавським районним ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавче провадження №63975054.

28 березня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку було отримано постанову про накладення штрафу від 11.03.2021 року у розмірі 1700 грн., постановленої в межах виконавчого провадження №63975054. Постановляючи вищевказану постанову державний виконавець виходив з того, що боржником до відділу ДВС не надано підтвердження виконання рішення суду.

З винесеною старшим державним виконавцем Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубним В.В. та накладеним штрафом у розмірі 1700 грн. скаржник не погоджується в повному обсязі та вважає, що його накладено безпідставно.

Згідно статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантоване Конституцією України право на захист можливе лише у разі його порушення, яке має бути реальним, стосуватися індивідуально визначеного права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення.

Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Так, стаття 13 Конвенції «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обов`язки боржника відповідно до якої, боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (п. 1, 5, 6 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 64 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, з системного аналізу вищевказаних положень Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець в першу чергу зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є встановлення факту невиконання рішення боржником саме без поважних причин. Таким чином, державний виконавець має встановити факт невиконання боржником судового рішення та відсутність поважних причин його невиконання. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Поважними в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення (хвороба сторони

виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо

тощо).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі №127/3770/17.

Таким чином, у відносинах, що склались між сторонами по справі, спірним питанням є встановлення факту невиконання боржником рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2020 року по справі № 545/1181/17, а саме зачитування резолютивної частини рішення суду в місячний термін без будь-яких особистих або інших коментарів у приміщенні Полтавської РДА під час засідання Постійної комісії районної

ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування Полтавської районної ради у присутності депутатів Полтавської районної ради, а також наявність поважних причин невиконання боржником вказаного рішення суду.

При цьому, зазначає що умисел на невиконання судового рішення у ОСОБА_1 відсутній, а рішення суду станом на сьогодні не виконане з поважних та незалежних від нього причин.

З моменту відкриття виконавчого провадження №63975054 державним виконавцем не вчинялося жодних дій щодо перевірки виконання ОСОБА_1 рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2020 року у цивільній справі №545/1181/17 суду в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» як-то виклик ОСОБА_1 та отримання від нього пояснень.

Будь-яких доказів невиконання ним зазначеного рішення суду матеріали виконавчого провадження також не містять. До того ж, державним виконавцем взагалі не було надано оцінки тому факту, що засідання Постійних комісій Полтавської районної ради не проходять щодня та взагалі можуть проводитися раз у квартал, а відтак і вимога про виконання рішення суду в 10-ти денний термін є об`єктивно неможливою з огляду на те,що ОСОБА_1 , який до того ж не є членом Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування Полтавської районної ради позбавлений можливості самостійно впливати на призначення засідань вищевказаної комісії.

Разом з тим, починаючи з 27.12.2020 року по 04.01.2021 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АЛД №215676 від 04.01.2021 року. В подальшому в період з 05.01.2021 року по 20.01.2021 року скаржник перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується копією листка непрацездатності серії НОМЕР_3 від 05.01.2021 року.

З метою встановлення правової визначеності в ситуації, що склалася, скаржник 28 січня 2021 року подав до Полтавського районного суду Полтавської області заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в якій, зокрема, було також заявлено прохання про зупинення виконання виконавчого документу виданого Полтавським районним судом Полтавської області від 20.01.2020 №545/1181/17 про зобов`язання ОСОБА_1 попросити вибачення у ОСОБА_2 та в якості спростування зачитати резолютивну частину рішення суду в місячний термін без будь-яких особистих або інших коментарів у приміщенні Полтавської РДА під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування з метою попередити накладення на ОСОБА_1 санкцій до вирішення поданої заяви по суті.

Також, 08.02.2021 року копію вищезазначеної заяви було направлено і на адресу Полтавського районного відділу ДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Таким чином, про наявність поданої заяви та, відповідно, розгляду даної заяви в Полтавському районному суді Полтавської області старшому державному виконавцю Полтавського районного відділу ДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубному В.В. та, відповідно поважність причин невиконання судового рішення, на момент винесення оскаржуваної постанови було достеменно відомо.

При цьому, розгляд вищевказаної заяви було відкладено з незалежних від ОСОБА_1 обставин, що унеможливило як постановлення ухвали про зупинення виконання судового рішення відповідно до положень ст. 432 ЦПК України, так і розгляд поданої заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в цілому.

Так, у разі визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню обов`язку у зачитуванні резолютивної частини рішення суду в місячний термін без будь-яких особистих або інших коментарів у приміщенні Полтавської РДА під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування Полтавської районної ради у присутності депутатів Полтавської районної ради у ОСОБА_1 буде відсутній, а виконання даного судового рішення до встановлення правової визначеності у питанні можливості його виконання може призвести до виникнення нових судових процесів.

Як вже зазначалося вище, старшим державним виконавцем Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубним В.В. не було здійснено жодних дій з метою перевірки виконання судового рішення або ж встановлення наявності поважних причин його невиконання з боку ОСОБА_1 , зокрема, шляхом реалізації наданих державному виконавцю прав на виклик та отримання пояснень від боржника.

Таким чином, оскільки державним виконавцем не було вжито усіх необхідних дій з метою встановлення відсутності поважних причин невиконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа № 545/1181/17 вважає, що винесена в межах виконавчого провадження №63975054 від 11.03.2021 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на її безпідставність.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Сидоренко І.О. скаргу підтримала, просила задовольнити.

Старший державний виконавець Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубний В.В. в судовому засіданні вказав про необхідність закриття провадження оскільки скаргу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник стягувача адвокат Панченко О.О. надала суду заяву в якій проти задоволення скарги заперечувала, вказавши на те, що розгляд даної скарги відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2020 року по справі №545/1181/17 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації - задоволено частково.

Визнано такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , відомості, розповсюджені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме : 08.02.2017 року близько 15.30 год. у приміщенні Полтавської районної ради за адресою: вул. Шевченка, 5, м Полтава, під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування Полтавської районної ради заступник голови Земельної комісії - ОСОБА_1 у присутності депутатів Полтавської районної ради повідомив, що йому вранці був телефонний дзвінок з незнайомого номера від ОСОБА_3 , який погрожував йому фізичної розправою ( вбивством ).

Зобов`язано ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) попросити вибачення у ОСОБА_2 та в якості спростування зачитати резолютивну частину рішення суду в місячний термін після набрання рішенням законної сили без будь-яких особистих або інших коментарів у приміщенні Полтавської районної ради за адресою: вул. Шевченка, 5, м Полтава, під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування Полтавської районної ради у присутності депутатів Полтавської районної ради.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесений судовий збір у сумі 2 240 гривень та на користь Держави 282,40 гривень.

Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06.08.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме : витрати на правничу ( правову ) допомогу в розмірі 8 000 гривень.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06.04.2020 року по справі №545/1181/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 січня 2020 року залишено без змін.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області набрало законної сили 06.04.2020 року.

В подальшому, 22.12.2020 року Полтавським районним ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавче провадження №63975054 з примусового виконання вище зазначеного рішення суду.

11.03.2021 року старшим державним виконавцем Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубним В.В. винесена постанова про накладення штрафу на ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1700 грн. в межах виконавчого провадження №63975054.

Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Постановляючи вищевказану постанову державний виконавець виходив з того, що боржником до відділу ДВС не надано підтвердження виконання рішення суду.

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

11.03.2021 року старшим державним виконавцем Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубним В.В. винесена постанова про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення суду в розмірі 1700 грн. в межах виконавчого провадження №63975054.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93 гс 18) та у справі № 127/9870/16- ц (провадження № 14-166 цс 18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425 цс 18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639 цс 18), від 19 травня 2020 року №754/2223/15-ц (провадження № 14-568 цс 19).

У зазначених постановах Велика Палата Верховного Суду зазначила, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законодавством умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в Законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Така пряма вказівка, зокрема, міститься у частині другій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка набула чинності 05 жовтня 2016 року, та відповідно до якої внесені зміни в ЦПК України. Ця редакція нормативного документа підлягає застосуванню у справі відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України.

Частиною ч. 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, спір щодо оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому провадження у справі має бути закрито, при цьому скаржнику необхідно роз`яснити, що розгляд даної скарги віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 43, 175, 182, 183, 188, 255, 256, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Піддубного Вадима Владиславовича закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної скарги віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя А.Г. Потетій