Справа № 758/4389/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Ткачук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни про визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С., ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. про визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення.

Зазначав, що 23.05.16 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого він отримав грошові кошти у розмірі 2 520 150 грн. 60 коп.

Згідно умов договору позика є безпроцентною.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики між ним та ОСОБА_2 23.05.16 було укладено договір іпотеки, згідно якого він передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .

13.09.17 йому стало відомо, що державним реєстратором, приватним нотаріусом Войтовським В.С., прийнято рішення про реєстрацію прав власності на зазначену вище квартиру за ОСОБА_2 .

Разом з тим, будь-яких повідомлень від ОСОБА_2 про порушення ним договору іпотеки він не отримував.

Дана перереєстрація права власності вчинена з порушенням умов договору іпотеки та підлягає скасуванню, оскільки письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику він не отримував, документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги, відсутній, погодження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги також не було.

Таким чином, приватний нотаріус Войтовський В.С. за попередньою змовою з ОСОБА_2 зареєстрував право власності на квартиру, що свідчить про незаконність прийнятого рішення та проведення на підставі нього реєстраційних дій.

02.11.17 йому стало відомо, що державним реєстратором, приватним нотаріусом Скульською Т.А., прийнято рішення про реєстрацію прав власності на зазначену вище квартиру за ОСОБА_3 .

Своїми діями нотаріус Скульська Т.А. вчинила декілька порушень, так як їй не могли надати легітимної оцінки, оскільки квартиру ніхто не міг оглянути, та не могли надати Форму № 3 - документів, без яких нотаріус не має права зареєструвати договір іпотеки, оцінювання вартості предмету іпотеки було занижене.

Згоди на переоформлення належної йому на праві власності квартири він не надавав.

Однією з передумов державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя є документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.

У випадку договору займу та іпотеки - це розрахунок заборгованості боржника, наявність якого формально надає право кредитору здійснювати дії по реєстрації на себе заставного майна в рахунок погашення заборгованості.

Розрахунок заборгованості боржника, за своєю природою є спірним оскільки є одностороннім, та боржник може його не визнати - відповідно спір може бути відсутній лише за наявності рішення суду, що фіксує розмір заборгованості боржника чи погодження розміру заборгованості з боржником.

Погодження розміру заборгованості позичальника та визнання розміру заборгованості позивачем не відбувалось.

Посилаючись на зазначені обставини та норми ст. ст. 202-203, 215-235, 321, 392 ЦК України, позивач просив визнати протиправними дії державного реєстратора, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. від 11.09.17 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , скасувати рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. від 11.09.17 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , визнати протиправними дії державного реєстратора, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. від 01.11.17 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , скасувати рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. від 01.11.17 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

У відзиві на позов представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 , заперечуючи проти позову, вказав на наступне.

Між позивачем та ОСОБА_2 на підставі договору позики від 23.05.16 виникли зобов`язальні правовідносини. Позивач свої зобов`язання за договором позики не виконував, позику не повертав.

ОСОБА_2 , керуючись умовами договору та приписами законодавства України, засобами поштового зв`язку «Укрпошта» неодноразово повідомляв позивача про повернення повної суми заборгованості за договором позики від 23.05.2016 р. (в порядку ст. 35, 36 ЗУ «Про Іпотеку») та попереджав про наслідки такого неповернення, а саме: 13.03.2017 року цінним та рекомендованим листом було направлено повідомлення-вимогу ОСОБА_1 на адреси: АДРЕСА_2 га АДРЕСА_1 (ідентифікатори листів 871, 880); 06.06.2017 року цінним та рекомендованим листом було направлено повідомлення-вимогу ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_2 (ідентифікатор листа 998); 03.07.2017 року цінним та рекомендованим листом було направлено повідомлення-вимогу ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_2 (ідентифікатори листів 370, 0 ), на адресу: АДРЕСА_1 - цінний пріоритетний лист з кур`єрською доставкою (ідентифікатор листа 428); 17.08.2017 року цінним, рекомендованим листом та кур`єрською доставкою було направлено повідомлення-вимогу ОСОБА_1 на адреси: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (ідентифікатор листа 506, 514, 492. 484).

Крім того, засобами поштового зв`язку «Нова пошта» було направлено вимогу про повернення суми заборгованості, про що свідчить Експрес-накладна № 7560 від 03.07.2017 року, в якій міститься відмітка про отримання вимоги 11.07.2017 о 10:10 год.

Таким чином, доводи позивача про відсутність повідомлень про погашення заборгованості із зазначенням суми до сплати та зазначенням строку для її погашення не відповідають дійсності та спростовуються відповідними доказами.

Крім того, відповідачем було опубліковано повідомлення-вимогу іпотекодавця про повернення повної суми заборгованості за договором позики від 23.05.2016 року, в офіційному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» в номері 141 (6010) від 01.08.2017 року.

Отже, відповідач в повній мірі виконав передбачені законом вимоги щодо належного повідомлення про необхідність виконання зобов`язань за договором позики та звернення стягнення (у разі невиконання грошового зобов`язання) на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», та керуючись чинним законодавством, надав державному реєстратору - приватному нотаріусу Войтовському В.С. повний пакет документів, на підставі яких вчиняються реєстраційні дії, в результаті чого, 11 вересня 2017 року відповідач набув право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Посилаючись на зазначені обставини, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 вказав на наступне.

Будь-яких вимог про повернення суми заборгованості за договором позики від ОСОБА_2 ОСОБА_1 не отримував.

Розрахунки заборгованості з договором позики відсутні.

Про перереєстрацію права власності на спірну квартиру позивач дізнався лише з Інформаційної довідки, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідачі фактично шахрайським способом позбавили права власності позивача.

Погодження розміру заборгованості позичальника та визнання розміру заборгованості позивачем не відбулося.

У запереченнях на відповідь на відзив представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_6 вказав на наступне.

Твердження позивача про те, що він: не отримував повідомлень в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та пункту 6.1. договору іпотеки від 23.05.2016; при реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем ОСОБА_2 позивач не надавав згоди на перехід права власності та не погоджував розмір заборгованості, ціну предмету іпотеки, що, на думку позивача, є порушенням процедури проведення реєстраційних дій; ОСОБА_2 ухилявся від прийняття виконання зобов`язання від позивача; усі подальші дії з майном (предметом іпотеки) були фіктивними та вчинені протиправно за попередньою змовою - не відповідають дійсності та чинному законодавству.

З метою забезпечення виконання умов договору позики від 23.05.2016, між сторонами було укладено договір іпотеки. Відповідно до п. 2.1. договору іпотеки позивач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належала останньому на праві власності.

ОСОБА_2 , керуючись умовами договору іпотеки та нормами Закону України «Про іпотеку», неодноразово повідомляв позивача, шляхом направлення поштою вимог про повернення повної суми заборгованості за договором позики від 23.05.2016 та попереджав про наслідки такого неповернення.

Ці неодноразові повідомлення містили стислий зміст порушених зобов`язань, вимогу про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Повідомлення були здійсненні у спосіб та в порядку, що передбачені договором іпотеки та ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, доводи позивача про те, що були відсутні повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням суми до сплати та зазначенням строку для її погашення не відповідають дійсності та спростовуються наданими доказами.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Норми постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на яку посилається позивач, до даних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки дані норми застосовуються до вчинення виконавчих написів, а не здійснення нотаріусами функцій реєстратора згідно Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

А тому, твердження позивача про необхідність погодження розміру заборгованості позичальника, визнання розміру заборгованості та визнання боржником вимог кредитора не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

ОСОБА_2 виконав вимоги щодо належного повідомлення позивача про необхідність виконання зобов`язань за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та надав державному реєстратору повний пакет документів, передбачений законодавством, на підставі яких вчиняються реєстраційні дії.

Позивачем не вказано, яким чином правочин, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушує його права.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 , підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , проти задоволення позову заперечив, просив у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В.С. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скульська Т.А. у судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 128 ЦПК України про дату та час судових засідань були повідомлені належним чином, причини нявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності.

У подальшому представником позивача - ОСОБА_5 , та представником відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 були подані заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 16.03.07 квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с. 5-8).

Згідно з договором позики від 23.05.16, укладеного між ОСОБА_1 й ОСОБА_2 (а.с. 153-154), ОСОБА_1 отримав у ОСОБА_2 у борг грошові кошти у розмірі 2 520 150 грн. 60 коп., що становить еквівалент суми у розмірі 100 000 дол. США.

Остаточний розрахунок за цим договором позики має бути здійснено не пізніше 23.06.16 (п. 3 договору позики).

Відповідно до п. 1.1. іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_1 й ОСОБА_2 23.05.16 (а.с. 9-13), іпотекодавець ( ОСОБА_1 ) у забезпечення виконання всіх зобов`язаннь перед іпотекодержателем ( ОСОБА_2 ) по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями договору позики, із всіма змінами і доповненнями до нього, якщо такі будуть, укладеним між іпотекодержателем та позичальником в простій письмовій формі, передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, зазначене у пункті 2.1. цього договору, а іпотекодержатель приймає його в іпотеку та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами позичальника.

Даний договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як позикодавця за умовами договору позики від 23.05.16. За умовами договору позики позичальник зобов`язаний іпотекодержателю повернути грошові кошти (позику) в сумі 2 520 150 грн. 60 коп., що на день укладення цього договору за курсом Національного банку України становить еквівалент 100 000 доларів США 00 центів. Остаточний розрахунок за цим договором позики має бути здійснено не пізніше 23.06.16. Сплатити пеню та штрафи у розмірі, випадках та в порядку, передбачених умовами Договору позики та/або цього договору, з урахуванням змін та доповнень до договору позики та/або цього договору, якщо такі будуть прийняті, у тому числі у разі будь-якого збільшення зобов`язань за договором позики.

Згідно з п. 2.1.1. іпотечного договору предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

У разі порушення іпотекодавцем та позичальником обов`язків, встановлених цим договором та/або договором позики, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за договором позики, а в разі невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (п. 4.3 іпотечного договору).

Пунктом 6.1. іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких умов договору позики, в тому числі одноразової чи неодноразових прострочок позичальником сплати та/або неповернення позики та/або цього договору, а також в інших випадках, передбачених цим договором та/або договором позики та/або законодавством України. У цьому випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, у зв`язку з яким іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. В цій вимозі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань; вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-ти денний строк від дня направлення вимоги на адресу іпотекодавця, вказану в цьому договорі, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель з наступного після закінчення зазначеного терміну дня набуває право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказана вимога не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права на звернення стягнення на предмет іпотеки без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Вимога про усунення порушень може також містити вимогу про дострокове виконання позичальником основного зобов`язання за основним договором.

Вимога про усунення порушень надсилається поштою рекомендованим листом. Письмова вимога направляється за місцезнаходженням іпотекодавця, зазначеним у цьому договорі. У разі зміни адреси реєстрації (фактичного місця проживання), іпотекодавець зобов`язаний в 3-денний термін повідомити іпотекодержателя щодо зміни адреси реєстрації (фактичного місця проживання). У разі, якщо іпотекодавець не повідомить щодо таких змін, направлення повідомлення за адресою, вказаною в даному договорі, вважається як направлене належним чином і іпотекодавець не може оспорювати факт відсутності такого повідомлення іпотекодержателем.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та чинного законодавства.

Якщо порушення, викладені у письмовій вимозі про усунення порушень, не будуть усунені у строк, зазначений іпотекодержателем у згаданій письмовій вимозі, то вважатиметься, що у іпотекодержателя виникає право задоволення вимог шляхом стягнення на предмет іпотеки наступного календарного дня після закінчення строку, вказаного у письмовій вимозі про усунення порушень.

Пунктом 6.2. іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно умов п.п. 6.2.1., 6.2.2. цього договору. Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя, визначених цим договором, належить іпотекодержателю.

Як установлено судом, свої зобов`язання за договором позики ОСОБА_1 належним чином не виконував.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказував на те, що усупереч нормам іпотечного договору ОСОБА_2 не було надіслано йому вимогу про усунення порушень з зазначенням: стислого змісту порушених зобов`язань; вимоги про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-ти денний строк від дня направлення вимоги на адресу іпотекодавця; попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частинами 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, представник ОСОБА_2 вказував на те, що останній виконав вимоги щодо належного повідомлення позивача про необхідність виконання зобов`язань за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та надав державному реєстратору повний пакет документів, передбачений законодавством, на підставі яких вчиняються реєстраційні дії.

Так, 13.03.17, 06.06.17, 03.07.17, 17.08.17 представником ОСОБА_2 ОСОБА_7 , ОСОБА_2 ОСОБА_1 були надіслані повідомлення-вимоги про повернення повної суми заборгованості за договором позики від 23.05.16

У вказаних повідомленнях було вказано зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а.с. 10-37 т. 2).

01.08.17 в газеті «Урядовий кур`єр» було надруковано повідомлення-вимогу про повернення повної суми заборгованості за договором позики від 23.05.16 ОСОБА_2 ОСОБА_1 (а.с. а.с.38-39 т. 2).

Таким чином, вимога іпотечного договору та Закону України «Про іпотеку» про повідомлення про необхідність виконання умов договору позики з зазначенням: змісту порушених зобов`язань, вимоги про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги - ОСОБА_2 була виконана.

Доказів на спростування вказаних обставин позивачем суду не надано.

Частинами 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, розділом IV вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Посилаючись на норми ст. ст. 202-203, 215-235, 321, 392 ЦК України, позивач не вказав, які саме порушення під час реєстрації права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , були вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А.

Крім того, у порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано і доказів, які б вказували на протиправність дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А.

Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. ст.12. 33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , номер і серія паспорта НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 , номер і серія паспорта НОМЕР_4 ), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни ( АДРЕСА_8 ) про визнання протиправними дій державного реєстратора, скасування рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук