Справа № 296/3194/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Шалоти К.В.

за участю секретаря судового засідання Шовтюк І.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 06.04.2016 ОСОБА_2 (далі також - позивач) звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_3 (далі також - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.09.2016, просив:

(1) визнати недійсним заповіт як розпорядження на випадок смерті, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , посвідчений 23.03.2015 державним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В.;

(2) встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 .

1.2. Позов обґрунтовувався тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна сестра позивача - ОСОБА_4 , яка є двоюрідною сестрою позивача, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Пріми Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та дізнався, що померла залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В., згідно якого спадкодавець ОСОБА_4 заповідала все своє майно ОСОБА_3 .

1.3. Посилаючись на те, що померла неодноразово намагалась закінчити життя самогубством, в 2014 році проходила курс лікування в психоневрологічній лікарні в Італії, тому під час вчинення посвідчення заповіту як розпорядження ОСОБА_5 на випадок її смерті не було дотримано таких вимог правочину, як вільне волевиявлення останньої, яке повинно відповідати її внутрішній волі, що свідчить про його недійсність, а також у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують перебування позивача у родинних відносинах із померлою, позивач просив встановити факт родинних відносин та визнати заповіт, складений ОСОБА_4 недійсним.

ІІ. ПРОЦЕДУРА

2.1. 27.04.2016 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі № 296/3194/16-ц.

2.2. 08.09.2016 позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій, окрім вимог заявлених до відповідача у позовній заяві від 06.04.2016, додатково заявив вимогу про встановлення факту, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є двоюрідною сестрою позивача.

2.3. 28.02.2017 ухвалою суду дану справу прийнято до провадження судді Галасюка Р.А., призначено справу до судового розгляду.

2.4. 31.07.2017 ухвалою суду у даній справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Житомирській обласній психіатричній лікарні №1 та 19.12.2017 отримано висновок вказаної посмертної судово-психіатричної експертизи.

2.5. 08.08.2018 ухвалою суду у даній справі призначено повторну посмертну судово- психіатричну експертизу, проведення якої доручено фахівцям Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, проведження у справі зупинено.

2.6. 01.11.2019 ухвалою суду дану справу прийнято до провадження судді Шалоти К.В.

2.7. 07.09.2020 ухвалою суду поновлено провадження у справі у зв`язку із надходження до суду повторного висновку судово-психіатричної експертизи від 14.08.2020 та призначено судове засідання для продовження розгляду справи по суті.

2.8. 07.12.2020 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення повторної судово-психіатричної експертизи у справі №296/3194/16-ц.

ІІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

3.1. Позивач та його представник у судове засідання не прибули, представник позивача - ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

3.2. Представник відповідача - ОСОБА_1 у судовому засіданні посилаючись на те, що позивачем не доведено факт родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_4 як між двоюрідним братом та сестрою, а також вказував на те, що на момент складання заповіту ОСОБА_4 за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, у зв"язку з чим просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. 23.03.2015 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті скалала заповіт, в якому зробила таке розпорядження: все свою рухоме та нерухоме майно, яка на день її смерті буде їй належати, з чого б таке не складалось та де воно не знаходилось, а також все, на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_3 , що стверджується копію заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В. за №788 (т. 1 а.с.7).

3.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області за №2229 (т. 1 а.с. 62).

3.3. 26.01.2016 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Пріми Н.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої двоюрідної сестри ОСОБА_4 , що стверджується копією заяви від 26.01.2016 (т. 1 а.с. 63).

3.4. Зі змісту відповіді Комунальної установи «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради вбачається, що від ОСОБА_4 до вказаної установи надходило 2 виклики: (1) 22.04.2015 о 10 год. 52 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , після медогляду встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, гематоми та садна лоба, параорбітальні гематоми, гематоми рук і ніг, суіцидальні спроби. Пацієнтка отримала відповідну медичну допомогу, доставлена до лікарні; (2) 08.09.2015 о 6 год. 55 хв. надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_3 . Привід до виклику: «лежить жінка». Після медогляду констатовано біологічну смерть о 07 год. 04 хв., що стверджується копією відповіді на адвокатський запис адвоката Кудіної М.Г. від 26.05.2016 за №338 (т. 1 а.с. 65).

3.5. Згідно копії сертифікату, виданого Охороною здоров`я Італії вбачається, що останній видано на підставі архівних даних в тому, що громадянка України ОСОБА_7 дуже довгий час (протягом 2014 року і на початку 2015 року) періодично була на лікуванні в даній клініці з діагнозом: імперативний галюціногенний синдром. Систематичний депресивний стан. Депресивно-галюценаторний розлад (F 32.3, F 33), що стверджується копією сертифікату № Прот. 027/Ds 11602, виданого 02.02.2015 (т. 1 а.с. 80, 81).

3.6. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 Житомирської обласної державної адміністрації №412-2017 від 12.12.2017 слідує, що надати відповіді на питання суду (1) "чи могла ОСОБА_4 на момент складання заповіту о 10 год. 07 хв. 23.03.2015 усвідомлювати свої дії? (2) чи міг стан здоров`я ОСОБА_4 вплинути на об`єктивність прийняття нею рішення щодо розпорядження своїм майном 23.03.2015?", неможливо (т. 1 а.с. 165-168).

3.7. Згідно із висновком судово-психіатричного експерта Київського міського центру судово- психіатричної експертизи №364 від 03.07.2020 слідує, що: (1) ОСОБА_4 на момент складання нею заповіту від 23.03.2015 виявляла психічний розлад у вигляді «Рекурентного депресивного розладу, стан ремісії»; (2) за своїм психічним станом ОСОБА_4 на момент складання нею заповіту від 23.03.2015 усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними (т.1 а.с. 249-252).

V. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5).

4.2. Згідно частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

4.3. Відповідно до частини першої статті 225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

4.4. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

4.5. Згідно зі статтями 1247, 1248 Цивільного кодексу України до форми заповіту встановлюються загальні вимоги, а саме заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

4.6. Зі змісту частини другої статті 1257 Цивільного кодексу України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

4.7. Відповідно до частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, факту родинних відносин між фізичними особами (пункт 1).

VI. МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ

5.1. У поданому позові позивач ОСОБА_2 вказував, що він є дворюднідним братом померлої ОСОБА_4 , а також посилаючись на те, що в момент складення спірного заповіту ОСОБА_4 мала психідний розлад здоров"я не усвідомлювала своїх дій, просив визнати оспорюваний заповіт від 23.03.2015 недійсним на підставі статті 255 ЦК України.

5.2. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

5.3. Слід зазначити, що визнання правочину недійсним на підставі статті 233 ЦК України пов`язане із доведеністю наявності чи відсутності власного волевиявлення в особи на його вчинення на тих умовах, за яких був укладений правочин.

5.4. Як вбачається з матеріалів справи 23.03.2015 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті підписала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В. за №788, в якому зробила таке розпорядження: все свою рухоме та нерухоме майно, яка на день її смерті буде їй належати, з чого б таке не складалось, та де воно не знаходилось, а також все, на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_3 .

5.5. У даній справі судом призначалися дві посмертні судово-психіатричні експертизи щодо стану психічного здоров`я померлої ОСОБА_4 станом на 23.03.2015.

5.5.1. За результатами першої посмертної судово-психіатричної експертизи, проведеної комісійно експертами Житомирськогої обласної психіатричної лікарні № 1 Депутатова Г.П., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , складено висновок №412-2017 від 12.12.2017 про те, що надати відповідь на питання чи могла ОСОБА_4 на момент складання заповіту 23.03.2015 усвідомлювати свої дії та чи міг стан її здоров`я вплинути на об`єктивність прийняття нею рішення щодо розпорядження своїм майном 23.03.2015, надати неможливо, оскільки починаючи з 2014 року ОСОБА_4 встановлювався діагноз рекуретної депресії, на ступінь вираженості якої, лікарями ніколи не вказувалось, у тому числі, і під час її огляду психіатром в травматологічному відділенні після скоєння суїцидальної спроби та під час її звернення до диспансерного відділення Житомирської обласної психіатричної лікарні №1, в період з лютого 2015 року по квітень 2015 року відомості про психічний стан ОСОБА_4 взагалі відсутні.

5.5.2. За результатами другої (повторної) посмертної судово-психіатричної експертизи, проведеної експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , складено висновок №364 від 03.07.2020 відповідно до якого (1) ОСОБА_4 на момент складання нею заповіту від 23.03.2015 виявляла психічний розлад у вигляді «Рекурентного депресивного розладу, стан ремісії»; (2) за своїм психічним станом ОСОБА_4 на момент складання нею заповіту від 23.03.2015 усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

5.6. Суд вважає, що висновки першої та другої (повторної) посмертної судово-психіатричної експертизи визначення психічного стану померлої ОСОБА_4 за своєю суттю не суперечать один одному, оскільки в кожному з них констатовано, що на середину 2010-х років ОСОБА_4 дійсно страждала та отримувала медичну допомогу з приводу психічних і поведінкових порушень, однак станом на 23.03.2015 відсутні будь-які відомості про наявність в ОСОБА_4 таких психічних чи поведінкових порушень, які за своїм характером та ступенем вираженості могли тоді позбавити останню усвідомлення значення своїх дій та можливості керування ними.

5.7. Суд не бере до уваги надану позивачем копію довідки (сертифікату) від 02.02.2015, виданої Головним лікарем лікарні "Health Care Italia S.p.A" (м. Неаполь Італія) ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ) про стан психічного здоров"я ОСОБА_4 як допустимий доказ у справі на підставі частини 1 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки останній отриманий в порушення порядку, передбаченого Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних або кримінальних справах від 18.03.1970, а саме отриманий без звернення до компетентного органу іноземної держави через Міністерство юстиції України або за участі дипломатичного службовця, консульського агента чи уповноваженої особи, та не засвідчений уповноваженою особою держави Італія шляхом проставлення апостилю (т.1 а.с. 80, 81).

5.8. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) виклав висновок про застосування норми права, відповідно до якого підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

5.9. За таких обставин, суд вважає, що хоча ОСОБА_4 з 2014 року дійсно мала певні психічні чи поведінкові порушення, однак матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що вона у момент складання оспорюваного заповіту - 23.03.2015 була абсолютно неспроможна розуміти значення своїх дій та керувати ними, у зв"язку з чим суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що волевиявлення ОСОБА_4 на складання спірного заповіту не було вільним і не відповідало її внутрішній волі, а тому підстави для визнання оспорюваного позивачем заповіту від 23.03.2015 недійсним, відсутні.

5.10. Щодо вимог в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та померлою ОСОБА_4 як між двоюрідним братом та сестрою, слід зазначити наступне.

5.11. В обґрунтування вказаної вимоги позивач посилався на те, що його тітка ОСОБА_15 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Гуменники Коростишівського району є матір`ю померлої ОСОБА_4 , а також вказував, що його батько - ОСОБА_16 та його тітка ОСОБА_15 є рідними братом та сестрою, а позивач та померла ОСОБА_4 є двоюрідними братом та сестрою.

5.12. Згідно частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.13. Натомість з поданих позивачем ОСОБА_2 документів, а саме копії свідоцтва про його народження, де батьками вказано ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , копії свідоцтва про смерть батька позивача - ОСОБА_16 , а також довідки про шлюб між " ОСОБА_18 " (рос.) та " ОСОБА_19 жодним чином не вбачається, що ОСОБА_4 перебувала у будь-яких родинних відносинах з позивачем ОСОБА_2 .

5.14. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що підстави для встановлення такого юридичного факту, відсутні.

5.15. Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд м. Житомира

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_2 , відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_2

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_4

Відповідач:

ОСОБА_3

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_5

Суддя Костянтин ШАЛОТА