Дата документу 15.04.2021 Справа № 554/220/21
Провадження №2/554/1062/2021
У Х В А Л А

іменем України

15 квітня 2021 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Карабаш О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Борзовець Олександра Володимировича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг № П/2249,-

В С Т А Н О В И В :

14 січня 2021 року до суду звернувся адвокат Борзовець О.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 100800,00 грн., з них основного боргу: 33600,00 грн., штрафу: 67200,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 22 січня 2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.22-23).

24 березня 2021 року до початку розгляду справи по суті від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду (а.с.48).

Разом із тим, 30 березня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій вважали позовні вимоги безпідставними, а факти, викладені в позовній заяві, такими, що не відповідають дійсності. Крім того, зазначено, що відповідно до додаткової угоди до договору №1/3/2021 від 10 березня 2021 року про надання послуг адвоката Кривенкової М.В. сума консультаційних послуг складає 7000 грн., у зв`язку з чим просила відмовити в позові та стягнути вказані витрати як компенсацію судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача в порядку ч.5 ст.142 ЦПК України (а.с.50-59).

До початку судового засідання позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача (а.с.79).

Вивчивши подану заяву про залишення позовної заяви без розгляду, а також клопотання відповідача про стягнення компенсації здійснених нею витрат, дослідивши матеріали справи, які необхідні для вирішення вказаних процесуальних питань, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з вказаним принципом диспозитивності в основі поведінки суб`єктів цивільно-правових відносин лежить їх вільне волевиявлення, а тому звернення до початку розгляду справи по суті із заявою про залишення заяви без розгляду робить неможливим вирішення спору.

За правилами пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

З огляду на вказані правила, подана позивачем ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті заява є підставою для залишення вищевказаного позову без розгляду.

Щодо клопотання сторони відповідача ОСОБА_2 про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача суд зазначає про таке.

За приписами частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч.6 ст.142 ЦПК України).

За приписами частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, з`ясуванню підлягають обставини, які саме необгрунтовані дії позивача були здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно, чи зловживав своїми правами.

Відтак, в порядку визначеному ч.5 ст.142 ЦПК України можуть бути компенсовані витрати, пов`язані з розглядом справи виключно, якщо відповідач доведе факт того, що вони настали внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 22 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання вперше було призначено на 09 годину 18 лютого 2020 року. У зв`язку з неявкою учасників розгляд справи відкладено на 10 годину 23 березня 2021 року, і цього дня, у зв`язку з відпусткою судді, розгляд відкладено на 14 годину 15 квітня 2021 року.

Між тим, 15 березня 2021 року представник відповідача адвокат Кривенкова М.В. ознайомилась із матеріалами справи і отримала копію позовної заяви з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження (а.с.40, 44).

З матеріалів справи також вбачається, що 10 березня 2021 року відповідачем укладено додаткову угоду до договору №1/3/2021 про надання послуг адвоката та консультаційних послуг, 30 березня 2021 року складено акт приймання-передачі виконаних робіт відповідно до договору №1/3/2021 від 10 березня 2021 року про надання інформаційно-консультаційних послуг та розрахунок витрат наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги, а також надано меморіальний ордер від 19 березня 2021 року про здійснення оплати за надання правової допомоги по справі на суму 7000 грн. (а.с.62-66).

24 березня 2021 року позивач звернувся із заявою про залишення позову без розгляду.

Разом із тим, судом взагалі не розглядалась позовна заява ОСОБА_1 по суті, не досліджувались будь-які докази, надані сторонами в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти позову, а також у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б давали підстави стверджувати про наявність необґрунтованих дій з боку позивача.

Звернувшись до суду з позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідачем порушено його права, хоча позивач в судові засідання не з`являвся, але надав відповідну заяву про розгляд без його участі, чим скористався наданими йому процесуальними правами.

Крім того, наведені в сукупності фактичні обставини не вказують з достатнім ступенем переконливості на будь-які необґрунтовані дії позивача під час розгляду справи в суді.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз`яснень, які міститься у абз.3 п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10, 11 ЦПК України). При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави дійти до висновку, що відповідач має право заявляти вимоги про компенсацію витрат пов`язаних з розглядом справи у разі залишення позову без розгляду судом, при цьому витрати, пов`язані з розглядом справи мають бути понесені відповідачем саме внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це його диспозитивне право, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

У свою чергу, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або вчинення позивачем інших необґрунтованих дій. Суд не вбачає дій позивача, які могли б бути розцінені судом як необґрунтовані.

Таким чином, за змістом ч.5 ст.142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно або пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Оскільки такі факти відповідачем не заявлені, і під час розгляду не встановлені, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення даної заяви.

Беручи до уваги викладене, з огляду на те, що відповідачем не доведено, що понесені судові витрати, пов`язані з розглядом цивільної справи, потрібно стягнути з позивача як компенсацію внаслідок його необґрунтованих дій, з урахуванням того, що відповідно до норм ЦПК України звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду є процесуальним правом позивача, відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача у зв`язку з недоведеністю заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.141, 142, п.5 ч.1 ст.257, ст.ст.260, 261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов представника ОСОБА_1 - адвоката Борзовець Олександра Володимировича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг № П/2249, - залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання відповідача про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до правил частини 2 статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК Українив новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Андрієнко