Справа № 523/6348/21
Провадження №4-с/523/58/21
У Х В А Л А

"12" квітня 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Другого Суворовського ВДВС перебувало виконавче провадження № 31987934. Скаржник зазначає, що в квітні 2021 року йому стало відомо про наявність обтяжень на його нерухоме майно. У зв`язку з викладеним, зазначає, що арешт майна є незаконним та порушує його права на володіння та користування власністю. На підставі викладеного просить скасувати арешт та заборону на його відчуження накладений постановою № 31987934 від 07.12.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 13354192, та скасувати арешт накладений постановою № 51642518 від 13.02.2017 року, запис номеру обтяження: 18989862.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 447-449 ЦПК України та не містить відомостей, зазначених в статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За правилами ч.4 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Таким чином, слід зауважити , що особа може звернутися до суду в порядку ст.447 ЦПК України у випадку якщо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця було порушено її права чи свободи. При цьому, у скарзі повинен міститися зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону.

Аналізуючи вимоги скарги ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що він фактично оскаржує рішення державного виконавця, а саме постанову про накладення арешту на його майно. В той же час, вимога сформульована суду як необхідність саме суду зняти такий арешт, накладений державним виконавцем в рамках виконавчого провадження що є неприпустимим в данному випадку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз вищенаведених положень Закону свідчить про те, що цивільно-процесуальне законодавство передбачає конкретний порядок розгляду тих чи інших питань, які можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Даного порядку має дотримуватися саме особа, яка звертається із конкретним процесуальним документом до суду. Обрання способу захисту, який не передбачений для певної категорії справ, може мати наслідком відмову в задоволенні позову чи відмову в задоволенні скарги лише з цих підстав.

Крім того, скарга не містить і належного суб`єктного складу , який має бути зазначений при поданні до суду скарги в порядку ст. 447 ЦПК України. Так, заявник не вказує, хто є стягувачем, а хто боржником у виконавчому провадженні, не зазначає їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб).

За приписами ч.ч.5,6 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Частиною 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У скарзі порушене питання про визнання неправомірними дій державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щодо накладення арешту та заборони його відчуження в порядку виконання виконавчого листа, яке перебувало на примусовому виконанні державного виконавця.

Однак, до скарги заявником на підтвердження обставин, які в ній викладені не надано жодних документів або доказів, які б дали змогу перевірити обставини, що в ній викладені.

Також, суд звертає увагу ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах скарги відомостей , що підтверджують отримання ним оскаржуваної постанови лише 06.04.2021 р. За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити поважність причин пропуску процесуального строку на звернення до суду зі скаргою.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. (ч. 2 ст. 449 ЦПК України).

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Таким чином, якщо скарга за формою і змістом не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону, до неї застосовуються положення статті 175, 177 ЦПК.

Суддя, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення скарги без руху, про що повідомляє скаржника і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 447-449 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)- залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків, який не перевищує десять днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, з урахуванням вимог викладених в ухвалі суду.

Якщо заявник не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: