ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 953/10223/20

провадження № 22ц/818/1055/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

імена (найменування) сторін:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року в складі судді Шаренко С.Л.,

у с т а н о в и в:

В червні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «ПриватБанк») в особі свого представника Міроєвського Євгена Євгеновича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 31 травня 2013 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого АТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 2 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Однак умови кредитного договору відповідач не виконав, допустив заборгованість, яка станом на 31 травня 2020 року склала суму в загальному розмірі 132 519,88 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 540,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 118 827,53 грн, пені в розмірі 4 365,69 грн, штрафів в розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та в розмірі 6 286,66 грн (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року позов задоволено частково. З ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2013 року б/н, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 540,00 грн, та 40,36 грн судового збору. Позов в іншій частині залишено без задоволення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції послався на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відповідно до якої Тарифи банку, Умови та правила надання банківських послуг, які не підписувались при заповненні заяви-анкети позичальником, не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору, а встановлені цими документами відсоткова ставка, пеня та штрафи не можуть бути застосовані при визначенні кредитної заборгованості.

03 листопада 2020 року Крилова Олена Леонідівна - представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення заборгованості за процентами та пені та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови в задоволенні позову в указаній частині, оскільки банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув. Всупереч статті 1054 ЦК України суд першої інстанції стягнув лише першу складову заборгованості за кредитом та безпідставно звільнив ОСОБА_1 від відповідальності щодо погашення іншої складової, а саме - заборгованості за процентами та пені.

ОСОБА_1 рішення до суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення заборгованості за відсотками та пені не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 31 травня 2013 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого АТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 2 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Однак умови кредитного договору відповідач не виконав, допустив заборгованість, яка станом на 31 травня 2020 року склала суму в загальному розмірі 132 519,88 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 540,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 118 827,53 грн, пені в розмірі 4 365,69 грн, штрафів в розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та в розмірі 6 286,66 грн (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Термін дії картки № НОМЕР_1 - вересень 2016 року.

Картка була перевипущена.

Строк дії останньої картки - № НОМЕР_2 - березень 2018 року.

Початковий кредитний ліміт в подальшому змінювався (його було збільшено та зменшено), що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 . Остання зміна кредитного ліміту відбулася 21 січня 2020 року.

ОСОБА_1 користувався коштами, про що свідчить виписка банку за кредитним договором станом на 04 червня 2020 року.

Останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем здійснено 28 березня 2017 року в сумі 134,31 грн.

Позов пред`явлено 26 червня 2020 року.

Про застосування строку позовної давності відповідачем не заявлено.

Із письмових пояснень Левицької Алли Валентинівни - представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що на час укладення кредитного договору між сторонами діяла процентна ставка в розмірі 2,5% на місяць (30% річних). Станом на 26 січня 2015 року у відповідача виникла заборгованість за процентами. Однак з 01 вересня 2014 року діяла процента ставка в розмірі 43,8%, підвищення якої було здійснено банком в односторонньому порядку без погодження з ОСОБА_1 . З урахуванням процентної ставки в розмірі 2,5% на місяць (30% річних) за період з 26 січня 2015 року по 31 березня 2018 року проценти складають суму в розмірі 7 691,33 грн із розрахунку: 2 540,00 (тіло кредиту) грн х 30% річних (відсоткова ставка) х 1 101 день : 365. Пеня за період з 31 грудня 2015 року по 31 березня 2018 року складає суму в розмірі 2 665,69 грн.

Таким чином розмір заборгованості за процентами за користування кредитом станом на 31 березня 2018 року складає суму в розмірі 7 691,33 грн, який відповідачем не спростовано.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафних санкцій судова колегія керується таким.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Обгрунтовуючи позов в частині стягнення пені, позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» передбачено пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, пеня списується у день списання процентів:

- пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн;

- пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

З огляду на викладене, правові підстави для залишення позову без задоволення в частині вирішення спору про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» пені в розмірі 2 665,69 грн відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення заборгованості за відсотками та пені підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 7 691,33 грн та пені в розмірі 2 665,69 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви - в розмірі 2 102,00 грн; за подачу апеляційної скарги - в розмірі 3 153,00 грн (а. с. 1, 173).

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 441,88 грн із розрахунку: 123 193,22 грн (позовні вимоги) : 10 357,02 грн (задоволені позовні вимоги) = 11,89; 2 102,00 грн : 11,89 = 176,70 грн; 3 153,00 грн : 11,89 = 265,18 грн.

Керуючись статтями . 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року в частині вирішення спору про стягнення заборгованості за відсотками та пені скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 травня 2013 року року № б/н в загальному розмірі 10 357,02 грн (десять тисяч триста п`ятдесят сім грн 02 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д,, рах. № НОМЕР_4 , МФО № 305299) 441,88 грн (чотириста сорок одна грн 88 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина