Єдиний унікальний номер справи 754/171/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/6440/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання внаслідок заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем 03 березня 2007 року був укладений договір № 0030/010132-РR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки GOLD, за умовами якого відповідач отримала кредит на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Відповідно до п.1.1. зазначеного договору банк на підставі заяви на відкриття рахунку та отримання платіжної картки відкриває держателю рахунок № НОМЕР_1 в доларах США, відкриває та надає держателю картку Visa/MasterCard типу GOLD строком на 12 місяців.

Пунктом 1.2.1 Договору передбачалось, що надання коштів буде здійснюватись окремими частинами на умовах, визначених договором, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості не більше 10 000 доларів США.

Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. В той же час відповідач не належним чином виконує умови договору, в результаті чого станом на 11 листопада 2019 року мала прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 561 233 грн. 85 коп. На суму заборгованості позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 247 311 грн. 77 коп., з яких 3% річних - 50 557 грн. 00 коп., пеня за подвійною обліковою ставкою Національного банку України - 196 754 грн. 77 коп.

Право вимоги до боржника за зазначеним кредитом за рядом договорів набув позивач, зобов`язання за кредитом новому кредитору боржник не виконує, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення вищевказаної заборгованості.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просила апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам вказане рішення не відповідає.

Заперечуючи проти законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, апелянт зазначала наступні обставини:

- відсутність в матеріалах справи доказів надання кредиту;

- відсутність в матеріалах справи належних доказів набуття позивачем права вимоги до відповідача;

- неврахування судом першої інстанції заяви про застосування строків позовної давності;

- допущення судом першої інстанції процесуальних порушень під час розгляду справи.

Вказані твердження були оцінені апеляційним судом, за результатами чого суд приходить до наступних висновків:

Стосовно доводів апелянта щодо відсутності доказів надання кредиту.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Матеріали справи містять докази видачі картки, чого не заперечує й відповідач. В той же час така картка передбачає лише можливість, а не факт отримання особою кредитних коштів. Таким чином позивачем до суду мали б бути представлені докази щодо того, що кредитні кошти фактично були отриманні відповідачем.

Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, підтвердженням виконаних банківських операцій є виписки з особових рахунків клієнтів. Таким чином належним доказом факту отримання відповідачем за допомогою банківської картки кредитних коштів могла бути відповідна виписка по рахунку відповідача, однак до суду такого доказу представлено не було. При цьому не було представлено до суду і належного розрахунку заборгованості з відображенням відповідних операцій щодо отримання кредитних коштів. Натомість позивач зазначив лише про наявність такої заборгованості у розмірі 22 905,74 дол. США, однак жодних належних даних, які б надали можливість перевірити такі твердження, до суду також представлено не було. При цьому відповідач категорично заперечує факт отримання кредиту та наявність заборгованості за ним.

Окремо зважає колегія суддів і на те, що позивачем заявлено про заборгованості відповідача за тілом кредиту у розмірі 22 905, 27 дол. США, в той час як кредитний ліміт за емітованою банком карткою становив не більше 10 000, 00 дол. США.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів в повній мірі поділяє позицію апелянта в цій частині.

Стосовно доводів щодо відсутності в матеріалах справи належних доказів набуття позивачем права вимоги до відповідача.

На підтвердження своїх прав кредитора позивач послався на факт відступлення права вимоги за кредитом від АТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «ФК «Веста» на підставі договору факторингу №2019-1УСБ/Веста від 28 січня 2019 року (а.с.28) та подальше відступлення такого права вимоги від ТОВ «ФК «Веста» до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №29-01/19/2 від 29 січня 2019 року (а.с.39).

Обидва вказані договори передбачають лише загальні умови передання первісним кредитором до нового права вимоги до певної кількості боржників, в той час як перелік таких боржників, підстави та розмір їх заборгованості мали бути передбачені у відповідних додатках до вказаних договорів.

На підтвердження передання прав вимоги до відповідача від АТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «ФК «Веста» позивач надав копію витягу з додатку №1-1 до договору факторингу №2019-1АБ/Веста від 28 січня 2019 року (а.с.115-116). В той же час представлена до суду копія додатку до договору не містить даних щодо того, що серед переданих прав вимоги було і право вимоги до відповідача, оскільки наданий до суду документ таких відомостей не містить. За таких умов факт набуття ТОВ «ФК «Веста» права вимоги до відповідача належним чином доведено не було, що в свою чергу обумовлює відсутність права у ТОВ «ФК «Веста» на подальшу переуступку таких вимог до ТОВ «Вердикт Капітал». Більш того, на підтвердження факту, що згодом серед переданих від ТОВ «ФК «Веста» до ТОВ «Вердикт Капітал» прав вимоги було і право вимоги до відповідача, позивач надав документ під назвою Витяг з реєстру договорів права вимоги, за якими відступаються та боржників за такими договорами (а.с.49). При цьому такий документ містить лише підпис та печатку позивача, та не містить відповідних доказів, що його було підписано зі сторони ТОВ «ФК «Веста». В свою чергу дана обставина додатково до викладеного вище не дозволяє вважати, що позивач набув право вимоги саме до відповідача.

Стосовно доводів апелянта щодо неврахування судом першої інстанції заяви про застосування строків позовної давності.

Як зазначав сам позивач у позовній заяві, і це кореспондується з умовами укладеного між банком та відповідачем договору, термін кредиту дорівнює терміну дії картки, яка була видана відповідачу 03.03.2007 року. В свою чергу термін дії такої картки складав 12 місяців (п. 1.1. договору). При цьому жодних доказів видачі відповідачу нових банківських карт матеріали справи не містять. За таких умов дана картка діяла до 03.03.2008 року. В цей же строк мали б бути повернуті усі отримані за допомогою такою картки кошти.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Таким чином строк позовної давності за вказаними вимогами сплив в 03 березня 2011 року.

У відповідності до положень ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в грудні 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про необхідність застосування якого заявив відповідач в ході розгляду. В той же час суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог по сіті. Перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц).

Оскільки суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог по суті, в задоволенні позову має бути відмовлено саме на цій підставі, а не у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Стосовно доводів апелянта щодо допущення судом першої інстанції процесуальних порушень під час розгляду справи.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зважаючи на вищевикладену норму, доводи апелянта з цього приводу, якими він обґрунтовує необхідність скасування оскаржуваного рішення суду, не можуть бути прийняті апеляційним судом.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання внаслідок заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користьОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 5 564 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн. 52 коп. - судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько