Справа № 521/3825/21
Провадження № 2/521/2882/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 березня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна», про захист прав споживачів, визнання недійсним договору позики,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна», про захист прав споживачів, визнання недійсним договору позики.

Суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Розглянувши дану заяву суд дійшов висновку, що вона подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України у зв`язку з наступним.

Так, статтею 175 ЦПК України, встановлено форму та зміст позовної заяви.

Частина 1 ст. 175 ЦПК України вказує, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Проте, незважаючи на встановлене законодавством, зазначений позов складено всупереч вимогам вказаної норми закону.

Так, позивачем у вимогах позову заявлено:

1. Визнати недійсним Договір позики, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС Україна»;

2. На підготовчому судовому засіданні розглянути клопотання про витребування у ТОВ «АВЕНТУС Україна» кредитного договору.

Отже в прохальній частині позову, позивачем заявлено фактично дві вимоги.

Також, як вбачається з наведеного, позивачем, всупереч встановленому законом, при зверненні до суду з позовом, в прохальній частині позову заявлено вимоги до суду, що вказує на невідповідність позову, вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки вказані вимоги не зазначаються у вимогах позову.

Вказані вимоги, у відповідності до діючих норм законодавства заявляються не в вимогах позову, а повинні бути викладені окремим документом, а саме: в заяві, яка повинна відповідати вимогам ст. 183 ЦПК України.

У зв`язку з цим, суддя зазначає, що перелік способів захисту, визначений у ч. 2 ст. 16 ЦК України, відповідно до якої, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Також, суддя звертає увагу на те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як правило, особа, право якої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права та інтересу може бути прямо визначений спеціальним законом, який регулює певне цивільне правовідношення.

Проте, виходячи з мотивувальної частини позову та визначених вимог позовної заяви, позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права.

Отже, у вимогах позову позивачем вказано, як вимоги до суду, так і вимоги до відповідача.

Вимоги ж позову це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відносно яких суд повинен винести рішення.

Отже, позивачу необхідно визначитись з указаними вимогами позову та привести вимоги позову у відповідність до діючих норм законодавства.

Крім того, за змістом ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Також, згідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, в порушення наведеного, позивачем зазначені вище норми ЦПК України при поданні позову до суду, не було виконано.

Зокрема, позовна заява, в обґрунтування заявлених вимог, містить посилання на засоби їх доказування, але докази, на які здійснюється таке посилання в матеріалах позову відсутні.

Так, позивач просить суд визнати недійсним Договір позики, але дати укладення Договору, позивач не вказує. Текст договору до позовної заяви не додано та не вказано яким саме був розмір позики, нарахованих відсотків, тощо.

Між тим, суд звертає увагу на те, що вимоги позовної заяви повинні бути конкретизовані, з зазначенням прізвищ, імен, по-батькові, назв сторін у справі, чітких вимог про які позивач просить суд.

Разом з тим, позивач до позовної заяви долучила клопотання про витребування доказів, яким просила суд витребувати копію Договору позики, укладеного між нею та ТОВ «АВЕНТУС Україна».

В обґрунтування вказаного клопотання позивач вказала, що вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою надати належним чином завірену копію кредитного договору та отримувала відмови та ігнорування.

Проте, доказів такого звернення та/або доказів відмови зі сторони ТОВ «АВЕНТУС Україна» до матеріалів справи не долучено.

Окрім того, зі змісту позовної заяви, вбачається, що позивач стверджує, що нею кредитний договір не підписано.

Проте, в подальшому з тексту позову вбачається, що позивач просить визнати його недійсним та укладеним з порушенням норм законодавства.

З огляду на викладене, суддя зазначає, що описані ОСОБА_1 обставини є взаємовиключними та підлягають уточненню.

Крім того, на думку позивача, що на правовідносини, які виникли між нею та ТОВ «АВЕНТУС Україна» розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування.

Також, статтею 1 наведеного Закону визначені терміни, зокрема:

9) споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит;

10) споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту;

11) споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Проте, зі змісту позову, ОСОБА_1 жодних вказівок на те, що отриманий нею кредит був спрямований саме на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, не здійснено та не долучено жодного доказу на підтвердження такого.

Разом з тим, у позовній заяві позивач посилається на норми ЦК України.

Отже, враховуючи викладене, позивачу необхідно підтвердити належними доказами факт, що отриманий нею кредит для задоволення потреб, не пов`язаний з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, оскільки, зазначене має прямий вплив на визначення підсудності справи та необхідність сплати судового збору.

Крім того, позивач у позовній заяві вказує, що на підтвердження того, що нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, вона надає витяг з офіційного сайту «Судова влада України».

Проте, вказані докази в матеріалах справи відсутні.

Суддя відкриває провадження у справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Оскільки, при вирішенні питання про відкриття провадження було встановлено, що заяву було подано позивачем без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, згідно з частиною 1 статті 185 ЦПК України, є підстави для залишення позовної заяви без руху, з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна», про захист прав споживачів, визнання недійсним договору позики, залишити без руху.

Позивачу протягом 5 (п`яти) календарних днів, з дня отримання зазначеної ухвали необхідно усунути недоліки зустрічного позову, вказані в ухвалі суду.

Роз`яснити позивачу, що, в разі виконання вимог суду, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатися неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Мирончук