_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/628/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.

за участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», державного реєстратора Одеської філії КП «Реєстрація нерухомості» Шарандак Ольги Іванівни, про визнання незаконним рішення про перехід права власності на нерухоме майно, поновлення права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Київського районного суду м.Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», державного реєстратора Одеської філії КП «Реєстрація нерухомості» Шарандак Ольги Іванівни, про визнання незаконним рішення про перехід права власності на нерухоме майно, поновлення права власності.

Позивачі посилаються на те, що 13.12.2018 року представники відповідача TOB «Кредитні ініціативи» прибули до житла позивачів в кв. АДРЕСА_1 , та вимагали виселення з квартири без надання іншого житла родині позивачів,оскільки відповідач з 29.10.2018 року є власником житла на підставі рішення про перехід права власності за № 28678412 від 29.10.2018 року, яке прийняте державним реєстратором Шарандак О.І. у відповідності до статті 37 Закону України «Про іпотеку»

Саме 13.12.2018 року позивачам стало відомо про існування цього рішення про перехід права власності. Перехід права власності від Позивача до Відповідача TOB «Кредитні ініціативи», на підставі Договору іпотеки та реєстрацію права власності на Відповідача незаконною.

Позивач повідомлення або вимогу від Відповідача про задоволення вимог іпотекодержателя у відповідності до приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ані 17.10.2018 року, ані від 03.05.2018 року не отримував.

Підписів Позивача про належне отримання цих повідомлень немає. Реєстрація права власності здійснена 29.10.2018 року.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вимога має бути отримана саме Іпотекодавцем, іпотекодавець,повинен особисто розписатися у повідомленні.

Представник позивачів у судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2007 року між позивачем та ПАТ«АК ПромінвестБанк» був укладений Кредитний споживчий договір за №58-02/773 на отримання кредитних коштів у розмірі 85000 доларів США.

У забезпечення виконання умов основного зобов`язання був укладений також Іпотечний договір за № 58-02/774 від 10.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ЛевенецьТ.П., реєстровий номер 1911.

Приватним нотаріусом ЛевенецьТ.П. була накладена заборона відчуження на квартиру АДРЕСА_1 до припинення чи розірвання Іпотечного договору,реєстровий номер 114.

Предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_1 , яка була придбана подружжям ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу від 21.07.1992 року,посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А.,реєстровий № 2-6919, у період шлюбу.

Обумовлена Сторонами Договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 505000 грн.

На момент укладення Договору іпотеки 10.08.2007 року третя особа ОСОБА_3 була інвалідом 2-щї групи з 1988 року,безстроково їй інвалідність встановлена з 1997 року.

Реєстрація права власності з одного власника на іншого на підставі Іпотечного договору, яке відбулося 29.10.2018 року, без згоди Іпотекодавця та його дружини, - це є відчуження права власності на нерухоме майно, яке є непорушним у відповідності до Конституційних норм та норм ст.ст.ЗІб,319,321 ЦК України, та було здійснено з порушенням законодавства.

17.12.2012 року був укладений між ПАТ «АК ПромінвестБанк» та TOB «Кредитні ініціативи» договір відступлення прав вимоги за основним зобов`язанням

Позивач ОСОБА_1 та його Поручитель ОСОБА_2 про укладення цього правочину не повідомлялися.

У відповідності до вимог частини 3 статті 33, частинні статті 37 Закону України «Про іпотеку» законодавцем визначено три способи захисту про задоволення вимог кредитора,які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки :

Судовий-на підставі рішення суду;

Позасудовий - на підставі Виконавчого напису нотаріуса;

Позасудовий - згідно з Договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У пункті 5.2. Іпотечного договору від 10.08.2007 року міститься застереження про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак наявність Іпотечного договору не надавала права Відповідачу підстав для проведення реєстрації права власності за собою, а державному реєстратору Шарандак О.І. - права на здійснення відповідних дій.

Рішення про стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності Позивач та його Представник або Треті особи не отримували. Інформацію про вартість предмету іпотеки,нерухомого майна,за якою відбувалося зарахування вимог, також не отримано,що є грубим порушенням процедури переходу права власності,оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватись з власником майна,чого Відповідачем зроблено не було.

Тобто на момент реєстрації права власності на Відповідача, саме 29.10.2018 року, оцінка майна відсутня.

У відповідності до вимог статті 41 Конституції України,ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Про існування Договору про відступлення прав вимоги за основним зобов`язання від 17.12.2012 року Позивач та Треті особи дізналися 13.12.2018 року,коли їх прийшли виселяти з квартири.

Відповідно до вимог частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із Договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Згідно із частиною 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя або відповідне застереження в Іпотечному договорі,яке прирівнюється до такого Договору,за своїми правовими наслідками,може передбачати передачу Іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Такий порядок Відповідачем порушений, як порушені вимоги статті 40 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює вирішення питання про виселення лише у судовому порядку,коли попередні власники не згодні звільнити приміщення за власною згодою.

Приписи статті 316 ЦК України передбачають,що правом власності є право особи на річ (майно),яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з положеннями статті 572 ЦК України в силу застави Кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання Боржником (заставодавцем) зобов`язання,забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього Боржника,якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до ч 1 статті 575 ЦК України окремим видом застави є іпотека (застава нерухомого майна).

Приписами статей 589,590 ЦК України передбачено,що у разі невиконання з зобов`язання,забезпеченого заставою,заставодержатель набуває право звернення на предмет застави,яке здійснюється за рішенням суду.

За нормативним правилом, передбаченим частинами 1 та 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання Боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека-вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право у разі невиконання Боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього Боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегульовання є передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Оскільки Іпотечний договір був укладений Сторонами 10.08.2007 року, застосуванню до цих правовідносин підлягає Закон України «Про іпотеку» в редакції від 24.01.2006 року.

Відповідно до вимог статті 36 цього Закону, сторони Іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в Іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь- який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в Іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя може передбачати в тому числі і передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Сторони у Іпотечному договорі досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог Іпотекодержателя, що випливає з пункту 5.2 Договору іпотеки.

10.08.2007 року укладаючи Іпотечний договір, Позивач не узгоджував з іпотекодержателем умови звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності у порядку реєстрації такого права державним реєстратором, а надав лише згоду на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги у порядку, визначеному статтею 37 Закону, тобто в порядку укладення окремого договору про задоволення таких вимог,який і міг бути єдиною підставою для реєстрації права власності предмет іпотеки,саме спірну квартиру АДРЕСА_1 , за Іпотекодержателем.

Окремого Договору між Сторонами не укладалось, ані Позивач, ані Третя особа ОСОБА_4 не надавали своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність Іпотекодержателю.

Крім того, статтею 35 Закону України «Про іпотеку» в редакції,чинній на момент укладення іпотечного договору 10.08.2007 року, передбачено,що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та Боржнику,якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш, ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідачем не було додержано вимог Закону. Письмову вимогу Позивач у встановленому порядку не отримував. Така вимога від 19.10.2018 року була отримана Позивачем 13.12.2018 року.

А державна реєстрація була здійснена 29.10.2018 року. Тобто була порушена процедура проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», державного реєстратора Одеської філії КП «Реєстрація нерухомості» Шарандак Ольги Іванівни, про визнання незаконним рішення про перехід права власності на нерухоме майно, поновлення права власності задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення про перехід права власності на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яке прийнято державним реєстратором КП «Реєстрація нерухомості» Шарандак Ольгою Іванівною 29.10.2018 року на підставі Договору іпотеки від 10 серпня 2007 року, номер запису про право власності 28678412, - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи».

Поновити право власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом визнання права власності ОСОБА_1 на дане нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 30 днів з дати його проголошення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено у строк до 19.04. 2021 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.