Ухвала

Іменем України

26 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 227/2289/19

провадження № 61-5781ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Папоян В. В., Тимченко О. О., у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд постанови Донецького апеляційного суду

від 18 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за березень - травень 2017 року у загальному розмірі

22 323,54 грн.

Зобов`язано АТ «Укрзалізниця» при виплаті ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у розмірі 3 653,34 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» задоволено частково, рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із заробітної плати за березень-травень 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів змінено, стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у розмірі 91,47 грн.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року в частині розподілу судових витрат змінено, компенсовано АТ «Укрзалізниця» за рахунок держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 148,54 грн.

Постановою Верховного Суду від 27 липня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишено без змін.

У грудні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Донецького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що 15 жовтня 2020 року ОСОБА_2 подав адвокатський запит до регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» з проханням надати інформацію про перелік документів, які були передані керівництвом виробничого підрозділу «Іловайська дистанція електропостачання» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» для проведення остаточного розрахунку по заробітній платі.

13 листопада 2020 року він отримав відповідь АТ «Укрзалізниця», в якій зазначено, що всі надані ОСОБА_1 документи та їх копії відповідно до переліку документів засвідчені керівництвом виробничого підрозділу «Іловайська дистанція електропостачання», рішення робочої комісії з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку з ОСОБА_1 буде винесено після надходження оригіналів первинної документації виробничого підрозділу «Іловайська дистанція електропостачання».

Відповідач приховав від судів засвідчені керівництвом виробничих підрозділів копії документів, що стосуються проведення остаточного розрахунку з ОСОБА_1 . Вказав, що позивач не мала змоги надати зазначені документи, оскільки їх копіювання можливе лише з оригіналів первинних документів, які зберігаються у роботодавця. Виявлені обставини є істотними, і такими, що не могли бути відомі на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, що є підставою для перегляду судового рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що обставини на які посилаєтьсязаявник не є нововиявленими у розумінні частини другої статті 423 ЦПК України.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Донецького апеляційного суду

від 25 лютого 2021 року.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної ухвали апеляційного суду заявник отримав 04 березня 2021 року, що підтверджується копією конверту з апеляційного суду та відомостями штрихкодового ідентифікатора.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Ураховуючи, що причини пропуску строку на касаційне оскарження наведені заявником є поважними, підтверджені належними доказами, касаційну скаргу подано протягом тридцяти днів із дня отримання заявником копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Касаційна скарга мотивована тим, що 26 червня 2017 року регіональною філією «Донецька залізниця» видано наказ № 899-Н «Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», оскільки частина структурних підрозділів і працівників знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, а виплати здійснюються на контрольованій території України регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» через каси структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» за місцем їх знаходження (місто Лиман). Проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів дирекції здійснюється робочими комісіями з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», якими перевіряються надані працівниками документи, перелік яких зазначено у додатку № 1 до цього Порядку. На день звільнення позивачки роботодавцем здійснювалися заходи щодо повного відновлення документів, які б надавали можливість здійснити остаточних розрахунок з працівниками структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», однак представники відповідача АТ «Укрзалізниця» у ході розгляду справи в судах попередніх інстанцій, у тому числі й під час апеляційного перегляду рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року стверджували про відсутність будь-яких документів, що стосуються виконання позивачкою своїх посадових обов`язків у період з березня по липень 2017 року, а також нарахування їй заробітної плати у вказаний період. Суд не урахував, що наведена заявником обставина є істотною для вирішення справи, не була і не могла бути відома позивачці під час розгляду справи в судах усіх інстанцій, а тому дійшов помилкового висновку, що зазначена обставина не є нововиявленою у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичним даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, заява № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 про перегляд постанови Донецького апеляційного суду

від 18 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами, апеляційний суд, правильно виходив з того, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що позивачка не була обізнана про наявність наказу

від 26 червня 2017 року № 899-Н «Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», а тому обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими у розумінні вимог статті 423 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Донецького апеляційного суду від 25 лютого

2021 року постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд постанови Донецького апеляційного суду

від 18 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак