Справа №:755/3415/21
Провадження №: 2/755/2345/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2021 р. Дніпровський районний сул м. Києва у складі головуючого судді Яровенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява, в якій позивач просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, заг. площа 161,50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 08.08.2019, який зареєстрований за № 2225 приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Малаховою Галиною Іванівною

21 квітня 2021 року до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову відповідно до якої проситьнакласти арешт на квартиру, загальною площею 161,50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити відповідачам та будь-яким іншим особам здійснювати відчуження вказаного майна. Вимоги заяви мотивовано тим, що предметом позову в цивільній справі № 755/3415/21, є спільне сумісне нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 161,50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернулась з позовом про визнання договору купівлі продажу визе вказаної квартири недійсним, оскільки воно було відчужене без згоди позивача. Тому, є підстави вважати, що вищезазначене спільне сумісне нерухоме майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та яке незаконно вибуло з спільного сумісного володіння може бути повторно відчужено на користь третіх осіб, оскільки вже було двічі відчужено, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду

На підставі ст. 153 ч. 1 ЦПК України заява розглянута без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням відсутності підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.149, 150 ч.1 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має на звернутися до суду.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ст. 150 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити відповідачам та будь-яким іншим особам здійснювати відчуження вказаного майна, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 30 серпня 2018 року належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , яка не є стороною у вищевказаній справі.

Згідно п.1. ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В зв`язку з тим, що арешт майна може бути накладено на майно відповідача, а не іншої особи, до якої позовні вимоги не заявлено, суд вважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, оскільки власником квартири, що є предметом розгляду в даній справі є ОСОБА_3 , яка не є відповідачем та яку не залучено до розгляду вказаної справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150-153, 258-260, 261, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

В задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 23 квітня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко