Ухвала

20 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 638/4283/20

провадження № 61-6162ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року, постанову Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 05 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час, аліментів на утримання дитини, додаткових витрат,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час, аліментів на утримання дитини та додаткових витрат.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2 500,00 грн на кожну дитину, починаючи з 25 березня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Встановлена сума підлягає індексації відповідно до вимог діючого законодавства. Стягнуто одноразово з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у загальному розмірі 4 714,60 грн. В іншій частині у задоволені позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2020 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від Дзержинського районного суду м. Харкова 08 квітня 2021 року, заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час, аліментів на утримання дитини, додаткових витрат задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року змінено в частині розміру стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Стягнуто одноразово з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у загальному розмірі 6 372,10 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 05 березня 2021 року

заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

У квітні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року, постанову Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 05 березня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року, постанову Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 05 березня 2021 року в частині відмови відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Вказівка в резолютивній частині постанови Харківського апеляційного суду від

22 лютого 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Позиція Верховного Суду щодо оскарження додаткової постанови Харківського апеляційного суду від 05 березня 2021 року.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції та специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження.

Судове рішення, яке оскаржується, ухвалено у справі № 638/4283/20 про стягнення аліментів за минулий час, стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей.

ОСОБА_1 не погоджується з оскарженим судовим рішенням у частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Отже, справа № 638/4283/20 про стягнення аліментів за минулий час, стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від

02 листопада 2020 року, постанову Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 05 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час, аліментів на утримання дитини, додаткових витрат.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук