Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/4134/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

31 березня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», третя особа: Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.08.2013р. між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» укладений кредитний договір із страхуванням життя позичальника, за умовами якого позичальник отримала грошові кошти в кредит 23600грн., на строк кредитування 36 платіжних періодів, з процентною ставкою 20% річних на поточні потреби, на строк до 03.09.2016р.

Вказує, що нею повністю були виконані умови договору та виплачено всю суму заборгованості, але банком не була видана довідка про відсутність заборгованості, оскільки на той момент, станом на 2016 рік, коли вона здійснила останній платіж, банк перебував в стані припинення. Жодних претензій щодо невиконання умов договору, банк не пред`являв до позивача.

У березні 2020р. за місцем роботи позивача була отримана постанова приватного виконавця Чупис Т.П. про звернення стягнення на її заробітну плату від 13.03.2020р., з якої стало відомо про наявність виконавчого провадження №61404815 з виконання виконавчого напису №4604 від 24.12.2019р. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» коштів у розмірі 12872грн. При цьому, вказує, що жодних повідомлень про наявність заборгованості позивач не отримувала.

Вважає, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом незаконно, безпідставно, з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Так, за кредитним договором від 28.08.2013р., кінцевою датою повернення кредиту є 03.09.2016р., а виконавчий напис вчинено 24.12.2019р., тобто через 3 роки 3 місяці та 21 день після настання дня, з якого у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто поза межами строку для вчинення виконавчого напису.

Кредитний договір від 28.08.2013р., на якому був вчинений виконавчий напис №4604 від 24.12.2019р., нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на такому договорі.

Крім того, позивач вказує, що її не було повідомлено про перехід права вимоги за кредитним договором від 28.08.2013р. від ПАТ «Платинум Банк» і лише з виконавчого напису №4604 від 24.12.2019р. їй стало відомо, що перехід прав за вказаним договором відбувся, нібито, на підставі договору про відступлення права вимоги від 02.10.2019р., але з цим договором вона не ознайомлена.

Таким чином, позивач просить суд, - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.12.2019р., вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., зареєстрований у реєстрі за №4604 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника від 28.08.2013р. в сумі 12572грн. 08коп., а також просить стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 25.06.2020р. відкрито, прийнято до провадження справу та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.06.2020р. з метою забезпечення позову ОСОБА_1 , зупинене стягнення у межах виконавчого провадження №61404815, що перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. на підставі виконавчого напису №4604 від 24.12.2019р., вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., до набрання судовим рішенням законної сили.

Постановою приватного виконавця від 09.07.2020р. зупинене вчинення виконавчих дій з виконання виконавчого напису №4604, виданого 24.12.2019р.

Ухвалою суду від 20.01.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем відзив на позов не подано. Третьою особою письмові пояснення по суті позову також не надані.

В судове засідання позивач не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання відповідач не з`явився, будучи неодноразово повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки не повідомлено.

В судове засідання не з`явилась третя особа, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд ухвалив про заочний розгляд справи, відповідно до ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Враховуючи думку позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 28.08.2013р. між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк» укладений кредитний договір №1540/4253BCL1A із страхуванням життя позичальника, за умовами якого позичальник отримала грошові кошти в кредит 23600грн., на строк кредитування 36 платіжних періодів, з процентною ставкою 20% річних на поточні потреби, на строк до 03.09.2016р.

Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. 24.12.2019р. вчинено виконавчий напис №4604 про звернення стягнення з ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором від 28.08.2013р., укладеним із ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на підставі договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02.10.2019р. на користь ТОВ «ФК «Аланд» - заборгованість 12572грн. 08коп. за період з 05.10.2017р. по 29.11.2019р., а також 300грн. за вчинення цього виконавчого напису. Загальна сума до стягнення становить 12872грн. 08коп.

За інформацією Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 19.05.2020р., сума відрахувань з 01.04.2020р. по 31.05.2020р. на виконання виконавчого документу за виконавчим провадженням №61404815 становить 1738грн. 32коп.

За матеріалами, що надані приватним нотаріусом Кондратюком І.С. на виконання ухвали суду від 25.06.2020р., встановлено, що виконавчий напис №4604 від 24.12.2019р. вчинений на підставі інформації про юридичну особу ТОВ «ФК «Аланд», Статуту товариства, виписки з ЄДРПОУ щодо ТОВ «ФК «Аланд», рішення єдиного учасника ТОВ від 11.06.2019р., наказу про призначення на посаду в.о. директора ТОВ від 12.06.2019р. №01, паспорту директора ОСОБА_2 , коду, договору №83 про відступлення прав вимоги від 28.02.2018р. укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», витягу з договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02.10.2019р., укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд», в т.ч. щодо кредитного договору із ОСОБА_1 (порядковий номер 1697) від 28.08.2013р., договору №148к про відступлення прав вимоги від 23.03.2018р., укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», витягу з договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02.10.2019р., укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд», договору №329 про відступлення прав вимоги від 04.10.2018р., укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», витягу з договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02.10.2019р., укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд», договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02.10.2019р., укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд», форми акту приймання-передачі реєстру боржників, форми акту приймання-передачі документації боржників, форми реєстру договорів відступлення прав вимоги, реєстру договорів відступлення прав вимоги, заяви директора ТОВ «ФК «Аланд» про вчинення виконавчого напису від 24.12.2019р., виписки з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором від 28.08.2013р., кредитного договору від 28.08.2013р. із додатком №1 до нього витягу з договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02.10.2019р., укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд». Крім того, за матеріалами, що надані до суду приватним виконавцем Чупис Т.П., на підставі заяви стягувача ТОВ «ФК «Аланд» №133633 та виконавчого напису №4604 від 24.12.2019р., відкрито 27.02.2020р. виконавче провадження №61404815.

Між тим, з наданих нотаріусом до суду матеріалів, жодним чином не підтверджено той факт, що позивачеві по справі ОСОБА_1 . Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Аланд»» було повідомлено про відступлення права вимоги.

До того ж, відсутні будь-які переконливі докази направлення та отримання ОСОБА_1 вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про необхідність сплати боргу, чи вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

Слід зазначити, що сам по собі факт подання стягувачем документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Переліку, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Нотаріус не перевірив факт належного направлення стягувачем вимоги боржнику та факт її отримання останньою, хоча у виписці з рахунку ОСОБА_1 зазначено, що така письмова вимога (повідомлення) боржнику направлялась. При цьому, не вказано, коли вона була направлена, чи підтверджено факт її отримання.

Крім того, за умовами кредитного договору визначено строк повернення кредитних коштів до 03.09.2016р. При цьому, виконавчий напис про стягнення заборгованості за цим договором було вчинено 24.12.2019 року. У виписці з рахунку ОСОБА_1 , що наданий нотаріусу, зазначено, що вимога (повідомлення) боржнику направлялась стягувачем і надано строк для погашення заборгованості до 29.11.2019р., хоча трирічний строк з 04.09.2016р. рахується до 03.09.2019р.

До того ж, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, кредитний договір за своїм змістом є консенсуальним, двостороннім, відплатним договором та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов (ч. 1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Тобто, з дня виникнення права вимоги до моменту вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років, тобто, як на думку суду, порушено норми абз. 2 п.п.3.1 п.3 гл. 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012р. №282/20595 (в даному випадку в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Крім того, підпунктом 3.4. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.п.3.5 п.3 гл. 16 розд ІІ Порядку).

В даному випадку, за нормами цивільного законодавства право вимоги у кредитора - стягувача виникло 04.09.2016р. і виконавчий напис про стягнення заборгованості за цією вимогою міг бути вчинений до 03.09.2019 року, а не пізніше. При цьому, слід зазначити, що заяву про вчинення виконавчого напису ТОВ «ФК «Аланд» було подано приватному нотаріусу Кондратюку В.С. 24.12.2019р. за №4378/02-20. Також, слід зазначити, що в самому виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 05.10.2017р. по 29.11.2019р.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 Цивільного Кодексу нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що чинна на час виниклих правовідносин вчинення виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що чинна на час виниклих правовідносин вчинення виконавчого напису) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 закону «Про нотаріат», в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Із огляду на наведене та з урахуванням приписів стст.15, 16, 18 ЦК, стст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постанові 29.03.2019р. за наслідками розгляду цивільної справи №137/1666/16-ц, постанові 02.07.2019р. у справі №916/3006/17 та постанові Верховного Суду у справі №369/6415/17 від 26.02.2020 з подібних правовідносин.

За результатами розгляду справи, суд погоджується з доводами позивача та встановив, що приватний нотаріус Кондратюк В.С. не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника і не врахував, що з дня виникнення вимоги минуло більше трьох років та вчинив виконавчий напис не в межах трирічного терміну. Крім того, приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис на суму, яка не відповідає безспірній сумі заборгованості, про існування якої позивачу відомо не було.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог, а тому, у контексті наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, як обґрунтований і доведений. При цьому, відповідачем жодними належними, допустимими та переконливими доказами не спростовано доводи позивача. Таке рішення суду узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 31.10.2018 у справі №308/11193/16-ц (провадження № 61-7410св18) .

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивач та відповідач, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки судом встановлено порушення прав та інтересів позивача, а також той факт, що нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь ТОВ «ФК «Аланд» не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір, відповідно до квитанцій від 10.06.2020 в сумі 840,80 грн. за подання позовної заяви, а тому такі судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на його користь.

Ухвалою суду від 24.06.2020р. з метою забезпечення позову ОСОБА_1 , зупинено стягнення (у межах виконавчого провадження №61404815, що перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П.) на підставі виконавчого напису №4604 від 24.12.2019р., вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., до набрання судовим рішенням законної сили.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Частинами 1, 4 статті 158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.06.2020, підлягають скасуванню, оскільки необхідність у таких заходах забезпечення позову на теперішній час відпала. Таке рішення суду не порушує права та інтереси учасників справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 158, 259, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4604 від 24 грудня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Аланд»» (, м. Київ, вул. Саксаганського, 14 оф. 301) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати: судовий збір в розмірі 840грн. 80коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24.06.2020р.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має п раво на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складений 14.04.2021р.

Головуючий: С. М. Позарецька