Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі

головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Сотченко В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказуючи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить будинок АДРЕСА_1 , де зареєстрований відповідач, який є її сином. За адресою реєстрації він не проживає понад один рік, тому просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за місцем його реєстрації.

В судове засідання позивач не з`явилася, у позові вказала про розгляд справи без її участі у зв`язку зі станом здоров`я.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, тому, у відповідності з нормами ст. 280 ЦПК України, справу розглянуто без його участі при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2020 р., виданого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Гончаровим М.Л. встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . (а.с.8)

З акту обстеження складеного13.01.2021 р. старостою Хлібодарівської територіальної громади встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач, який не проживав за адресою реєстрації. (а.с.10)

Згідно наданої позивачем довідки Хлібодарівської територіальної громади від 31.03.2021 р., відповідач не проживає за адресою реєстрації з 2018 року.

Положеннями ст.316 ЦК України встановлено: право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач не був та не є власником будинку, в якому зареєстрований, з 2018 року не проживає за місцем реєстрації, тому втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, відповідно, позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись, ст.405 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О.С.Овчиннікова