Єдиний унікальний номер: 379/203/21
Провадження № 2/379/367/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 квітня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Музиченко О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Бакал О.А.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Таращанська міська рада Київської області, про визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Таращанська міська рада Київської області, про визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У даному будинку разом з іншими особами зареєстрована її колишня невістка відповідачка ОСОБА_2 , яка з 2019 року тут не проживає, не сплачує комунальні платежі та не несе витрати по обслуговуванню зазначеного будинку. Оскільки в добровільному порядку відповідачка не бажає знятися з реєстраційного обліку в будинку, позивачка звернулась до суду з даним позовом і просить усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом визнання відповідачки такою, яка втратила право користування цим житловим приміщенням, примусово знявши її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачки на її користь сплачений судовий збір.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 18.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено провести за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.04.2021 (а.с.27-28).

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 12.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.04.2021 (а.с.42-43).

У судовому засіданні позивачка позов підтримала, суду пояснила, що відповідачка є її колишньою невісткою, у 2002 році її син зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , у них народився син. Позивачка прописала їх у своєму будинку, але вони практично ніколи в ньому не проживали, завжди мешкали у місті Києві, спершу орендували там житло, а потім придбали власну квартиру. Близько двох років тому вони придбали квартиру АДРЕСА_2 , оформили право власності на відповідачку ОСОБА_2 , де вона зараз і мешкає. Нещодавно син розірвав шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 , а тому вона не є членом сім`ї позивачки, будинком ніколи не користувалась і не користується, але сама з реєстрації знятись не бажає. На підставі цього просила позов задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання 12.04.2021 та 27.04.2021 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно та завчасно згідно вимог чинного законодавства шляхом направлення рекомендованих листів та SMS-повідомлень, що були їй доставлені (а.с.36, 48, 51, 52); про причини своєї неявки суд не повідомила.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 повідомлена про розгляд справи, призначений на 27 квітня 2021 року, належно і завчасно відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 від відповідачки до суду не надходив.

Представник третьої особи Таращанської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно (а.с. 47). 19.04.2021 до суду надійшла заява від представника третьої особи про розгляд справи без їх участі; проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 49-50).

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки належним чином повідомлена відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надавши відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, - суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи.

Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи і ухвалення рішення при заочному розгляді справи проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , що підтверджується «Свидетельством о праве личной собственности на строения», виданим виконавчим комітетом Таращанської міської ради народних депутатів (відділ комунального господарства) 27.11.1984 (а.с.14).

Відповідно до рішення Таращанської міської ради від 24.11.2015 № 12-2-VІІІ, 24.11.2015 вулиці Калініна в м. Тараща присвоєно нову назву « ОСОБА_3 », що підтверджується довідкою № 957, виданою 22.02.2021 виконавчим комітетом Таращанської міської ради Київської області (а.с.13).

Відповідно до довідки № 300 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 29.01.2021 головним спеціалістом відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП Таращанської міської ради Задніпряним П., в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована, у тому числі, ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно акту обстеження будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 01.02.2021, складеного депутатом Таращанської міської ради VIII скликання Рибченком В.В. в присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вищевказаному будинку прописана ОСОБА_2 , але фактично там не проживає з 2019 року (а.с.12).

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, що підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності позивача, а тому застосуванню підлягають норми прямої дії Конституції України та відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

З роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вбачається, що під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Велика Палата Верхового Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року (справа № 447/455/17) виснувала, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Водночас, припинення права користування відповідача спірним житлом має відповідати пропорційності в розумінні положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У даному аспекті суд враховує те, що відповідачка є колишнім членом сім`ї позивача, не проживає у спірному житлі щонайменше з 2019 року, має інше постійне місце проживання у власному помешканні за адресою: АДРЕСА_3 . Доказів того, що відповідачка має потребу у спірному житлі, суду не надано і матеріали справи відповідних даних не містять.

Разом із тим, судом встановлено порушення права позивача як у контексті статті 8 Конвенції, так і як власника житлового приміщення, що гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Отже, суд дійшов висновку, що у даному випадку інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси відповідача, який є колишнім членом сім`ї позивача, котрий має у власності житло, де фактично постійно проживає, а відтак, правові підстави користування чужим майном у відповідача відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного наданого суду доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає доведеними посилання позивача на те, що відповідачка ОСОБА_2 не мешкає у належному позивачці на праві приватної власності житловому приміщенні без поважних причин, а тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення їй перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання відповідачки такою, яка втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, суд звертає увагу на те, що за положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 вказаного Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

З огляду на наведене, суд висновує, що вимоги позивачки про примусове зняття відповідачки з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 не підлягають до задоволення, оскільки рішення суду про визнання відповідачки такою, яка втратила право користування цим житловим приміщенням, є самостійною підставою, що передбачена Законом, для зняття відповідачки з реєстраційного обліку.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою згідно квитанції судовий збір у розмірі 908,00 грн (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 15, 317, 319, 321, 391, 401, 402, 405, 406 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Таращанська міська рада Київської області, про визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом визнання ОСОБА_2 такою, яка втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 28.04.2021.

Головуючий суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко