Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7962/19
Номер провадження2/711/320/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16квітня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкас в складі:

головуючого - судді: Казидуб О.Г.

за участю секретаря: Зайцевої О.І.

позивачки: ОСОБА_1

представника позивача - адвоката: Дзецини А.І.

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката: Павроз І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені(неустойки) по аліментам, -

ВСТАНОВИВ :

04 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Придніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки (пені) на заборгованість по сплаті аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.10.2016 року у справі № 711/7962/16-ц було задоволено позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.09.2016 року. На сьогоднішній день її прізвище змінилося на ОСОБА_5 і в матеріалах виконавчого провадження тепер вказується саме таке її прізвище як стягувача.

Позивач зазначає, що принцип обов`язковості виконання судового рішення відповідачем регулярно порушуються. Так, із розрахунку заборгованості відповідача зі слати аліментів, наданого Головним державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси 04.09.2019 року, станом на 01.09.2019 року заборгованість відповідача становить в сукупності 57395,32 грн. В розрізі щомісячних платежів вбачається, що відповідач у більшу частину місяців взагалі не сплачував аліментів, іноді сплачував, але у меншому розмірі, ніж потрібно.

Вина відповідача у виникненні заборгованості підтверджується постановами державного виконавця про накладення штрафу (пені), які не скасовані і є чинними : від 03.09.2018 року, від 11.02.2019 року, від 04.09.2019 року.

Просить суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 12.09.2016 року до 04.10.2019 року в розмірі 57395 грн. 32 коп.; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

13 січня 2020 року заочним рішенням позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) на заборгованість по сплаті аліментів задоволено.

01 грудня 2020 року ухвалою суду заочне рішення від 13 січня 2020 року скасовано, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

25 січня 2021 року через канцелярію суду представник позивача - адвокат Ковальова О.О. надала заяву про зміну розміру позовних вимог. В заяві зазначено, що позивач звернулась з позовом до суду 04 жовтня 2019 року. Предметом спору є стягнення неустойки, яка нарахована на наявну заборгованість зі сплати аліментів, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем покладеного на нього обв`язку і станом на 04 жовтня 2019 року становила 57395, 32 грн.

Але, після 04 жовтня 2019 року відповідач також сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 не своєчасно та не у повному обсязі. Згідно розрахунку заборгованості аліментів по виконавчому листу № 711/7962/16 від 01 грудня 2016 року Придніпровського районного суду від 24 грудня 2020 року за № 83603, станом на 01 січня 2021 року борг по аліментам за боржником ОСОБА_2 складає 54966,55 грн. Розмір неустойки за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем за період з 12 вересня 2016 року по 01 січня 2021 року становить 555392,40 грн. Але, приймаючи до уваги, що розмір неустойки не може бути більше 100% заборгованості, наполягають на наявності підстав для стягнення неустойки в сумі 54966,55 грн.

Також зазначила, що позивачем вже понесено судові витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Також, позивачем вже понесені судові витрати, пов`язані з отриманням нею правничої допомоги під час розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення та подання заяви про уточнення розміру позовних вимог в сумі 11000 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 12 вересня 2016 року по 01 січня 2021 року в сумі 54966,55 грн. та відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок ОСОБА_2 понесені судові витрати.

17 березня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що утримувати дитину їй допомагають батьки.

Представник позивача - адвокат Дзецина А.І. в судовому засіданні зазначила, що відповідач не забезпечує дитину та не бере участь у вихованні. Відповідач знав про існування виконавче провадження про стягнення з нього, але сплачував аліменти частково, були періоди коли відповідач не сплачував ані копійки. Просять стягнути заборгованість в розмірі 100% в зв`язку з тим, що судовий процес триває пів року за ці пів року відповідач добровільно сам не вирішує питання. А тому, заяву про уточнення позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила її задоволити.

Представник відповідача - адвокат Павроз І. А. в судовому засіданні зазначила, що заборгованість виникла не з вини відповідача. У них був свій власний бізнес, відповідач потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, після якого жінка пішла від нього, у нього залишились борги. Відповідач звернувся до ДВС і дізнався про те, що картка позивачки була заблокована, він почав поступово сплачувати борги і платити поточні рахунки. Можливості працювати разом з батьком у відповідача немає, виїхати за кордон на заробітки він також немає можливості, в зв`язку з наявністю у нього боргу. З 2020 року іде стягнення заборгованості з відповідача через бухгалтерію, там де він працює.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на половину суми. Зазначив, що ця заборгованість виникла при тому, позивачка знає про те, що він не працює. Він почав сплачувати аліменти з моменту винесення рішення. Колись він прийшов до позивачки і вона сказала, що гроші їй не потрібні і він має можливість не сплачувати аліменти. Дитину він не має можливості, позивач забрала дитину в і відвезла її на все літо в село. На 1 вересня позивачка, також, не дала йому можливості побачитись з дитиною. Після того як він дізнався про наявність заборгованості, перед новим роком він взяв в борг 9000 грн. і сплатив цю заборгованість. В нього заблокована картка, і всю суму списують відразу. Він не заперечував проти того, що буле сплачувати всю суму заборгованості. Але виїхати за кордон він не має можливості, заробітної плати він не отримує взагалі ні копійки. Згоден заплатити половину суми, вся сума для нього є не підйомною.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6 . Батьком дитини зазначено ОСОБА_2 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 вересня 2016 року.

Спору щодо батьківсьва відносно ОСОБА_6 , 2010 р.н., немає.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 83603 від 24.12.22, виданого старшим державним виконавцем Павлик Н.І. , станом на 01.01.2021 року борг по аліментах боржником ОСОБА_2 складає 54966,55 грн. (за період з 12 вересня 2016 року по грудень 2020 року,включно).

Постановою Головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області при примусовому виконанні по ВП № 53306357 від 03.09.2018 накладено на ОСОБА_2 штраф (пеню) у розмірі 20% від суми заборгованості 32790,49 грн., що складає 6558,10 грн.

Також, постановою Головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області при примусовому виконанні по ВП № 53306357 від 11.02.2019 накладено на боржника ОСОБА_2 штраф (пеню) у розмірі 20% від суми заборгованості 20764,49 грн., що складає - 4152,89 грн.

Сторони не оскаржували до суду розрахунок заборгованості по аліментах, що складений державним виконавцем. Отже, підстав вважати, що державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, на який позивачем нараховано неустойку (пеню), невірно, - немає. Відповідно, розрахунки заборгованості по аліментах, що здійснені та надані відповідачем до суду разом із відзивом, не є такими, що спростовують розрахунки, наведені державним виконавцем.

Відповідно до ст. 141 СК УКраїни, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст.6 Конвенції, якою передбачені гарантії, надані сторонам, - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася за незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями майнового характеру боржник зобов`язаний подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини.

В судовому засіданні відповідач не оспорював наявності та суму заборгованості по аліментам, наведеним у довідці державного виконавця.

Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від неустойки за прострочення ним сплати аліментів на утримання дитини за виконавчим листом, що виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси на виконання судового рішення.

Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача.

В даному випадку, суд вважає, що знаючи про прийняте судове рішення від про стягнення аліментів), ОСОБА_2 повинен був вчиняти дії, пов`язані з його виконанням, контролювати його виконання, оскільки його дитина повинна мати належні та достатні засоби для існування.

Крім того, як вбачається з довідки державного виконавця №83603 від 24.12.2020р., відповідач, починаючи з грудня 2016 року сплачував кошти по аліментних платежах, але не регулярно та не в повному обсязі, а тому, відповідно знав про свій обов`язок щодо утримання неповнолітньої доньки.

Також, враховується і тривалість періодів, протягом яких він аліменти на утримання доньки не сплачував взагалі. Між тим, порушував норми чинного законодавства, що призвело до заборгованості по аліментах, яку на час розгляду справи не погасив у повному обсязі.

Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку із чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що він не має можливості влаштуватися на роботу або виїхати на заробітки суд оцінює критично. Відповідач є молодою та працездатною людиною.

Крім того, розмір заборгованості, що визначений державним виконавцем, відповідачем не спростований. Жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обгрунтування заперечень проти позову, відповідачем до суду не надано. Відсутність своєї вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів, відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи не довів.

Також суд звертає увагу, що під час розгляду справи не вбачається підстав для зменшення розміру неустойки платнику аліментів.

Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна правова оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 1 2вересня 2016 року по 01 січня 2021 року в розмірі 54966,55 гривень

При прийнятті цього судового рішення судом враховані висновки постанови ВС від 14.12.2020р. у справі № 661/905/19, постанови ВП ВС від 03.04.2019 у справі №333/6020/16.

Відносно витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 11000 грн. 00 коп. , суд зазначає наступне

Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 30 Закону №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК).

Відповідно до п.2 ч. 2. ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 було надано:

-Договір про надання професійної правничої допомоги № б/н від 19 жовтня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Юркон», в особі Голови Дзецини А.І.,

-Додаткова угода № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 19.10.2020, укладеної між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Юркон».

Відповідно до п.4 Додаткової угоди, вартість наданої правничої допомоги визначається із

розрахунку: 500 грн. за годину роботи.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди, облік наданої правничої допомоги ведеться Адвокатським обєднанням та її обсяг вказується у Актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). За результаттами завершення кожного етапу надання правничої допомоги Адвокатське обєднання надає Клієнту Акти приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг), у яких вказується обсяг наданої правничої допомоги, вартість та строк її оплати Клієнтом.

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди, Клієнт має право оплатити правничу допомогу авансом, шляхом проведення попередньої оплати на розрахунковий рахунок Адвокатського обєднання.

-Акт приймання - передачі наданих послуг (відповідно до умов Договору про надання професійної правничої допомоги від 19 жовтня 2020 року та Додаткової угоди), відповідно до якого сторони Договору про надання професійної правничої допомоги від 19 жовтня 2020 року склали даний Акт про таке: ознайомлення з матеріалами справи у Придніпровському районному суді м. Черкаси (26 жовтня 2020 року, 1 година, 500 грн.); юридичний аналіз справи (27 жовтня 2020 року, 4 години,2000 грн.); збір інформації щодо наявної судової практики з аналогічних питань (28 жовтня 2020 року, 2 години, 1000 грн.); розробка тактики і стратегії захисту інтересів Клієнта, 29 жовтня 2020 року, 2 години, 1000 грн.); підготовка Адвокатським об`єднанням заяв, запитів, скарг з метою отримання інформації, що потребує доказування у цивільній справі № 711/7962/19 (03 листопада 2020 року, 500 грн.); підготовка Адвокатським обєднанням заперечень проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 711/7962/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) по аліментам (26 листопада 2020 року, 4 години, 2000 грн.); підготовка Адвокатським обєднанням заяви про уточнення розміру позовних вимог (18 січня 2021 року, з години, 1500 грн.); компенсація поштових витрат та витрат на ксерокопіювання (500 грн.); компенсація транспортних витрат (200 грн.). А всього на загальну суму 1100 грн.

Сторони за Договором про надання професійної правничої допомоги від 19 жовтня 2020 року стверджують, що не мають одна до одної жодних майнових та немайнових претензій.

-Копію квитанції № 2111-5911-8781-4313 від 23.10.2020 про сплату ОСОБА_1 11000 грн. Призначення платежу зазначено:сплата юридичних послуг за договором про надання професійної правничої допомоги б/н від 19.10.2020.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до стягнення з з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5500 грн., оскільки витрати у розмірі 11000 грн. є явно завищеними.

Крім того, на думку суду, розмір 5500гр. є співмірним із складністю та категорією даної справи, обсягом та часом виконаних робіт, часу судового засідання, в якому брав участь представник відповідача-адвокат та протягом якого розглянута справа.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» - від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

А тому, з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 180, 194, 195, 196 СК України, ст.ст.259, 263-265, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені) на заборгованість по сплаті аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ,зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 12вересня 2016 року по 01 січня 2021 року в розмірі 54966,55 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 5500,00грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 в прибуток держави судовий збір в розмірі 840грн.80коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлено 26 квітня 2021 року

Головуючий: О. Г. Казидуб