Справа № 278/1846/20
22 квітня 2021 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
01 квітня 2021 року Житомирський районний суд Житомирської області ухвалив рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1970,86 грн матеріальної шкоди та 2000 грн моральної шкоди, вирішено питання щодо стягненя судового збору.
09 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 подала клопотання з проханням ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача понесених витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Сторони у судове засідання не з`явилися; про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с.10).
22.04.2021 року адвокат Арапов О. О. спрямував до суду письмові пояснення щодо поданої заяви, де заперечував щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення (а.с.11-16).
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання, в якому вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши вказану заяву, суд дійшов наступних міркувань.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати.
За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу.
За правилами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Вимоги сторони позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн підтверджено наступними доказами:
- договором про надання правової допомоги №28 від 16.07.2020 року, який укладено між адвокатом Ващук Ю. С. та ОСОБА_2 (далі - договір). Сторони дійшли згоди, що за правову допомогу замовник сплачує адвокату гонорар у розмірі, визначеному розділом 3 цього договору. Також у договорі визначено, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються в актах прийому-передачі наданих послуг. Відповідно до п. 3.1 договору, сторони погоджують, що остаточний розмір гонорару буде визначено на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с. 3);
- актом від 05.04.2021 року прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №28 від 05.04.2021 року, який підписаний адвокатом Ващук Ю. С. та ОСОБА_2 Згідно акту, до переліку наданих адвокатом послуг входить підготовка позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - 2 год роботи; підготовка відповіді на відзив - 1,5 год роботи; підготовка заяви про допит свідків по справі №278/1846/20 - 0,5 год роботи; участь в судовому засіданні по справі №278/1846/20 13.10.2020 року - 1 год роботи. Загальна вартість послуг становить 5000,00 грн.
22.04.2021 року представником позивача ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку до суду спрямовано копію меморіального ордеру № @2PL3403555 від 22.04.2021 року на суму 2000,00 грн, згідно якого в призначені платежу вказано: "Оплата по Договору про надання правової допомоги від 13.07.2020 року № 28, ОСОБА_2 " (а.с.17-18).
Однак суд не приймає у якості доказу вказаний меморіальний ордер від 22.04.2021 року, оскільки останній не був надісланий сторонам у справі що суперечить вимогам ч. ч. 8, 9, ст. 83 ЦПК України в встановлений законом строк.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 83, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя О. М. Дубовік