УХВАЛА

29 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 737/1193/18

провадження № 61-6351ск21

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 липня 2020 року та на постанову Луганського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , до комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня» Куликівської районної ради, Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради, приватного підприємства «Тепло-енергія плюс», підприємства «Теплогаз-ВК» про визнання недійсними, скасування рішень та державного акту, зобов`язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом комунального некомерційного підприємства «Куликівська центральна районна лікарня» Куликівської районної ради до Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради, ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , третя особа товариства з обмеженою відповідальністю «Молодіжна інвестиційна компанія» про скасування рішень, свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ :

14 квітня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

За даною касаційною скаргою не може бути вирішене питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та не сплачений судовий збір.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на які (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно надати уточнену касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України.

До касаційної скарги додане клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги, в якому ОСОБА_1 посилаючись на те, що розмір судового збору перевищує 5% її доходу за 2019 рік, просила зменшити розмір судового збору за подання касаційної скарги. На підтвердження вказаних обставин додає довідку про доходи, яка містить інформацію за 2019 рік, крім цього зазначає, що на її утриманні знаходиться чоловік з інвалідністю 2 групи.

Ураховуючи, що касаційна скарга подана у 2021 році, довідка про отриманий дохід за 2019 рік не береться до уваги, оскільки відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може звільнити від сплати судового збору за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Саме по собі клопотання про звільнення від сплати судового збору без його належного обґрунтування та посилання на те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває її чоловік, який має інвалідність 2 групи, не може вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки в жодній мірі не характеризує майновий стан ОСОБА_1 . Належних доказів, які підтверджують неможливість сплати судового збору, ОСОБА_1 не надано. Тому клопотання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір.

За подачу касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно сплатити 9876,2 ((704,8 х 7) х 200% = 9876,2), який відповідно до статті 6 Закону України «Про судовий збір» має бути перерахований до УК у Печерському районі м. Києва, 22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, ККДБ: 22030102, призначення платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду відповідний документ.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 липня 2020 року та на постанову Луганського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення недоліків касаційної скарги строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

У разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Антоненко