ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 643/9635/20

провадження № 22-ц/818/1659/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна»

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2020 року, ухвалене суддею Мельниковою І.Д., -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

В обгрунтування позову зазначає, що 20 грудня 2006 року між ПрАТ «МТС Україна» правонаступником якого є ПАТ «ВФ Україна») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку №3260765/1.10290088 номер телефону НОМЕР_1 (контракт №44). Відповідно до п.3.1 договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Отже, з метою нарахування тривалості та тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_2 . ПАТ «ВФ Україна» умови договору виконав. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених договором, а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску. Перебуваючи за межами України, відповідач користувався послугою роумінг, за номером телефону НОМЕР_3 , який за ним зареєстрований на суму 4022,89грн. Вказані послуги підлягають оподаткуванню ПДВ - 20% та збором до ПФ в розмірі 7,5%. Відповідно до рахунку № від 31.07.2017 за надані за період з 01.07.2017 по 31.07.2017 послуги нараховано 5077,58грн.. Відповідно до п.2.4.2. договору абонент зобов`язаний своєчасно оплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку по всіх телефонах, зареєстрованих на його особовому рахунку (плата за утримання номера в мережі оплачується і в тому разі, коли надання послуг призупинено за несплату попередніх рахунків або за заявою абонента). Фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом. Відповідач не оплатив згідно розрахунку отримані ним послуги зв`язку. Відповідачу направлено претензію №44/11 від 24 листопада 2017 року з вимогою погасити заборгованість. Відповідач заборгованість не погасив, та відповідно до умов договору номера телефону були відключені від мережі зв`язку ПрАТ ВФ Україна».

Просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 5077,58грн. та суми сплаченого судового збору.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2020 року позов ПАТ «ВФ Україна» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВФ Україна» заборгованість за телекомунікаційні послуги за період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2017 року у розмірі 5077,58грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102грн., а всього 7179,58грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів того, що він замовляв послугу міжнародного роумінгу. Під час здійснення розрахунків оператор, провайдер не має права стягувати плату за послугу, яку споживач не замовляв.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «ВФ Україна» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із доведеності та обгрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 20 грудня 2006 року між ПрАТ «МТС Україна» (правонаступником якого є ПАТ «ВФ Україна») та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку №3260765/1.10290088 номер телефону НОМЕР_1 (контракт №44).

З метою нарахування тривалості та тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Відповідно до умов договору відповідачем замовлено наступні послуги: «SMS», «Переадресування встановлена оператором», « Додатковий пакет мережі», «Вам дзвонили», «Є зв`язок», «UMC-Сім`я (5 номерів).

Відповідно до п.2.3.1 указаних договорів абонент має право користуватися послугами, що надаються за цим договором, в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв`язку UMC, а у разі замовлення абонентом послуг міжнародного роумінгу - користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких UMC уклав договори з роумінгу (дійсні зони покриття мобільним зв`язком UMC та роумінгу зазначені в довідкових матеріалах UMC з картами, в т.ч. на веб-сайті www.umc.ua).

Згідно з п. 3.1 кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними Абонента телефонами.

Пунктом 3.5 договорі встановлено, що кількість та вартість послуг, наданих Абоненту в розрахункову періоді, визначаються відповідно до показників належних UMC технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг.

Відповідно розрахунку заборгованості та звіту з історії балансу, за розрахунковий період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2017 року у відповідача наявна заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 5 077,58грн.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договорів.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Статтею 903 цього Кодексу визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

Відповідно до п.5 ч.1 ст.33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Згідно із п.68 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №295, порядок оплати і форма розрахунків за послуги визначаються договором. Розрахунки за послуги можуть здійснюватися на умовах попередньої (авансової) та/або наступної оплати.

Водночас умовами договору про надання послуг мобільного зв`язку №3260765/1.10290088, зокрема, пунктами 1.2 та 2.1.3 договору, встановлено, що загальні умови укладення цього договору та надання послуг мобільного зв`язку в повному обсязі визначаються Умовами (Правилами) користування мережами мобільного зв`язку Оператора, які є невід`ємною частиною цього договору. При цьому оператор має право змінювати тарифи на послуги, перелік та умови надання послуг, зони покриття мережі мобільного зв`язку та перелік роумінг-операторів.

Отже, хоча за умовами договору про надання послуг мобільного зв`язку ОСОБА_1 у день підписання договору послуга міжнародного роумінгу не була замовлена, оператор наділений правом змінювати тарифи на послуги, а також перелік та умови надання послуг.

Зважаючи на те, що умовами укладеного договору передбачена можливість змінювати тарифні пакети та замовляти додаткові послуги без підписання додаткових угод, абонент, якому були надані відповідні послуги, зобов`язаний їх оплатити у відповідності до п.2.4.2 договору.

Так, згідно пункту 2.4.2 договору абонент зобов`язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особовому рахунку. При цьому, фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом.

Кількість та вартість послуг, наданих абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників, належних операторові технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості послуг (п.3.5 договору).

Пунктом 3.8 договору сторони узгодили, що вартість пакета або послуги, вартість сервісного пакета послуг, пакетні хвилини або інші послуги в межах пакета нараховуються пропорційно до дня обслуговування активного номера телефону у відповідному тарифному пакеті.

ПрАТ «ВФ Україна» здійснило фактичні дії щодо виконання договору в повному обсязі. Так, у липні 2017 року позивачем зафіксовано користування абонентом, особовий рахунок НОМЕР_2 , послугою Мобільний Інтернет - передача у роумінгу з урахуванням податків та зборів, 5 077,58грн. Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення вказаної суми заборгованості є законним та обгрунтованим.

Не може погодитись колегія суддів також із посилання апелянта на те, що останній, не був ознайомлений із порядком і умовами надання послуги «Міжнародний роумінг», її вартістю, оскільки своїм підписом відповідач підтвердив отримання тарифів та «Правил користування мережами мобільного зв`язку», та те, що він ознайомлений з цінами і тарифами, умовами договору, Умовами користування і зобов`язується їх виконувати.

Крім того, відповідно до п.2.1.2.2. зазначеного договору у разі використання абонентом суми внесеного авансу, поповнення авансу обов`язково проводиться абонентом до закінчення розрахункового місяця - додатково з потребою в послугах; після закінчення розрахункового місяця - шляхом оплати рахунків.

Тобто, умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору про надання послуг мобільного зв`язку, передбачалось надання послуг міжнародного роумінгу з подальшим включенням суми за отримані послуги шляхом оплати рахунків поточного розрахункового періоду за послуги, отримані у попередні розрахункові періоди.

Тобто дії позивача щодо включення вартості за отримані послуги, в тому числі за послуги міжнародного роумінгу, узгоджуються з умовами договору та є такими, що не суперечать нормам, які регулюють спірні відносини.

У статті 32 Закону України «Про телекомунікації» передбачено, зокрема, що споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів; відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли.

Так, колегія суддів звертає увагу, що з часу нарахування позивачем заборгованості і по теперішній час ОСОБА_1 не оскаржував дій оператора, провайдерів телекомунікацій, які він вважав неправомірними, не оскаржував дії ПАТ «ВФ Україна» щодо нарахування заборгованості за надані послуги, у тому числі, в судовому порядку.

Таким чином, надані позивачем докази на підтвердження факту надання споживачеві послуг та наявної заборгованості за їх використання є належними та допустимими, відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожні сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем, в порушення зазначених вимог процесуального закону, не спростовано надані позивачем розрахунки щодо користування платним мобільним зв`язком у вказаний період на зазначену в позові суму.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків не спростовують, та фактично зводять до переоцінки доказів здійсненої судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна