Ухвала

29 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 206/4713/17

провадження № 61-6618ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року у справі за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 про застосування до сторони позивача заходів процесуального примусу у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2020 рокузастосовано до сторони позивача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Стягнуто із ОСОБА_2 штраф в дохід державного бюджету в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 630,60 грн.

Стягнуто із адвоката Федосєєва Є. О. штраф в дохід державного бюджету в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 630,60 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року про застосування до сторони позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу скасовано.

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо стягнення штрафу в порядку процесуального примусу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, касаційному оскарженню не підлягають ухвали, зазначені в пункті 18 частини першої статті 353 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 148 ЦПК України ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Таким чином, ухвала Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року, яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті 18 частини першої статті 353 ЦПК України, після її перегляду в апеляційному порядку, не входить до переліку ухвал, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

З огляду на вищевикладене та в силу наведених положень ЦПК України, не може бути предметом перегляду у касаційному порядку й постанова Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року у справі за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 про застосування до сторони позивача заходів процесуального примусу у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев