Справа №345/1047/21
Провадження № 2/345/473/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 01.02.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою, перебувають виключно на її утриманні і потребують фінансового забезпечення. Коштів на утримання дітей катастрофічно не вистачає.

Позивач наголошує, що відповідач є матеріально забезпеченою особою. З 2016 року по даний час він періодично працює на різноманітних роботах в країнах Західної Європи, має високооплачувану роботу, відповідно має стабільний дохід та високу зарплату. А тому відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. За таких позивач змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач подав відзив на позов , в якому зазначає, що заявлені позивачкою вимоги про стягнення аліментів є завищеними та нічим необґрунтованими. Так, відповідач не мав і не може мати стабільного доходу і високої зарплати, про що добре відомо позивачці хоча б тому, що з 2014 року він взагалі не має постійного місця роботи. Щодо покликання позивачки про перебування відповідача на заробітках за кордоном, то відповідач зазначає, що востаннє за кордон виїжджав на короткий період ще в 2019 році. З часу пандемії та запровадження карантину (тобто з початку 2020 року) відповідач практично не має доходів, оскільки останні роки, не маючи постійного місця роботи, вимушений обходитися тимчасовими сезонними заробітками.

Відповідач просить врахувати, що проживає в гуртожитку разом із рядом його родичів, де ним приватизовано 1/3 частину житла. Жодного іншого майна відповідач взагалі не має. Також відповідач має на утриманні батька ОСОБА_5 інваліда І групи, який потребує постійного стороннього догляду. Батько тривалий час дуже хворіє, постійно потребує значних коштів на лікування та реабілітацію. Крім того в період шлюбу, для потреб сім`ї, через важке матеріальне становище і відсутність заробітків, відповідач був змушений взяти кредит в розмірі 35532,36 грн. По зазначеному зобов`язанню відповідач повинен повертати кошт у розмірі більше 1000,00 грн., щомісячно, на протязі кількох років. Тобто відповідач явно неспроможний з об`єктивних причин надавати утримання дітям в розмірі по 2000,00 грн., щомісячно. За таких обставин відповідач позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину.

Позивач подала відповідь на відзив. Позивач стверджує, що відповідач має змогу оплачувати витрати на утримання їхніх дітей в заявленому нею розмірі, оскільки є фізично здоровою особою, може працювати, проте свідомо ухиляється від офіційного працевлаштування, щоб не платити достатній розмір аліментів. Також позивач вказує, що днями відповідач знову поїхав на заробітки в одну із країн Західної Європи, де отримуватиме значний дохід.

Позивач наголошує що у зв`язку із інфляційними процесами в економіці держави, на сьогоднішній день суттєво зросли ціни на продукти харчування, предмети першої необхідності та вжитку, комунальні послуги, а тому готовність відповідача сплачувати аліменти тільки у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є абсолютно недостатнім для хоча б часткового мінімального забезпечення першочергових та невідкладних потреб їхніх дітей.

Позивач також зауважує, що батько відповідача ОСОБА_2 проживає окремо від відповідача, тобто не перебуває на його утриманні. Крім того вважає маніпулятивним та таким, що не відповідає дійсності, твердження відповідача про те, що він взяв кредит для потреб сім`ї. Позивач вказує, що відповідач періодично бере онлайн-кредити, витрачає їх виключно на власний розсуд, а не на потреби сім`ї. Тому позивач просить позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач своїм правом подати заперечення не скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду від 01.02.2021 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 7-9, 20). Із свідоцтв про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10) та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11) вбачається, що їхнім батьком є відповідач ОСОБА_2 . Діти проживають разом із позивачкою (а.с. 12).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1921 гривня, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2395 гривень. При цьому закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

У силу положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів слід врахувати факт перебування дітей на утриманні позивача; вік дітей; вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дітей, так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб сторін; стан здоров`я дітей; стан здоров`я відповідача.

Суд враховує, що відповідач офіційно не працевлаштований, відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні. Водночас суд враховує, що відповідач є фізично здоровою особою, а тому може докласти зусиль для пошуку роботи, офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату і виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей. До того ж факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей.

Також суд відхиляє покликання відповідача щодо перебування на його утриманні батька, оскільки він, будучи особою з інвалідністю І групи, отримує відповідне пенсійне забезпечення, а отже не може вважатися таким, що повністю перебуває на утриманні відповідача. До того ж відповідачем не надано відповідних належних доказів щодо надання йому такого матеріального утримання.

При цьому вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Зокрема, покликання позивачкина те, що відповідач періодично працює на різноманітних роботах в країнах Західної Європи спростовуються наявними матеріалами справи. Так, відповідно до інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с.59) востаннє відповідач перетинав державний кордон 16.09.2019 року.

Також суд враховує наявність у відповідача ряду кредитних зобов`язань (а.с. 45-56), що свідчить про його скрутне матеріальне становище.

При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, суд доходить висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в розмірі по 1600,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

Виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини та часткове визнання позову, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у визначеному судом розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дітей.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 746,00 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторонни, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 800,00 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с. 13-15), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 180-182,184 СК України, ст.ст. 128, 178, 259, 263-265, 274 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючого аліменти на користь дітей: сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 утвердій грошовій сумі в розмірі по 1600,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,щомісячно, на кожну дитину, шляхом їх виплати в інтересах дітей на ім`я стягувача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягнення аліментів розпочати з 11.03.2021 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 800,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 746,00 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 29.04.2021 року.

Суддя