ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року

м. Харків

Справа № 643/17975/19

Провадження № 22-ц/818/2126/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач - Харківська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 24 грудня 2020 року, постановлену у складі судді Задорожної А.М., -

установив:

У жовтні 2019 року Харківська міська радазвернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 150 601 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 24 грудня 2020 рокупровадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України).

Суд виходив з того, що правовідносини з користування земельною ділянкою виникли між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 і Харківською міською радою (надалі ХМР) з приводу здійснення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності на земельній ділянці, яка належить ХМР. Спірні правовідносини стосовно фактичного використання відповідачем земельної ділянки без оформлення належними чином такого використання мають ознаки господарських, що є вирішальним при розмежуванні юрисдикції та вирішенні питання про підвідомчість даної справи.

В апеляційній скарзі ХМР, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування скарги зазначає, що набуття статусу підприємця не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи. ОСОБА_1 може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості нежитлового призначення, як для здійснення підприємницької діяльності, так і для власних потреб. Сам факт користування такою земельною ділянкою не свідчить про господарський характер відносин. Суд першої інстанції зробив висновок про господарський характер спірних правовідносин на підставі неналежних доказів, оскільки для встановлення факту користування земельною ділянкою з метою здійснення господарської чи підприємницької діяльності необхідно довести факт здійснення фізичною особою - підприємцем певної господарської діяльності на цій земельній ділянці.

Відповідач з відзивом на апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду не звертався.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як убачається з матеріалів справи, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.08.2019 № 177897784 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2» загальною площею 1810,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , з 14.04.2016 р. розмір частки 63/100 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 14.04.2016 № 592; а розмір частки 37/100 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2018 № 191 (а.с. 10-12).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.08.2019 № НВ-019 убачається, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :09:005:0092 зареєстрована як об`єкт цивільних прав 07.12.2017 р. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02); вид використання для обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-2» (майстерня) Площа земельної ділянки 0,4455 га (а.с. 17-20).

Відповідно до листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 03.05.2018 № 3064/0/225-18 та листа Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 02.05.2018 № 1412/116-18 та речові права відповідача на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровані (а.с. 13-14).

Звертаючись до суду з позовом, Харківська міська рада зазначала, що земельна ділянка площею 0,4455 га з кадастровим номером :09:005:0092 за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, а ОСОБА_1 , набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на цій земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив речового права на вказану земельну ділянку. Тобто, ОСОБА_1 у період з 01.02.2018 р. по 30.09.2019 р. не сплачував за користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки, за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати (а.с. 3-8).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У пункті 15 частини першої статті 20 ГПК України (у вказаній редакції) зазначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (частини перша та друга статті 3 Господарського кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року).

Тобто для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності ним як фізичною особою - підприємцем на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Для встановлення факту користування земельною ділянкою з метою здійснення господарської чи підприємницької діяльності позивач має довести суду факт здійснення фізичною особою-підприємцем певної господарської діяльності на цій земельній ділянці (виготовлення і реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг з метою отримання прибутку).

Такого висновку дійшли суди у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 922/3204/17 та від 27 серпня 2020 року у справі № 350/874/17, на які посилається ХМР, в обґрунтування поданої нею апеляційної скарги.

Суд першої інстанції уважав доведеним здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі таких доказів: витягу з реєстру платників єдиного податку № 312 (а.с. 63-64), виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 65), витягу з Державного земельного кадастру (а.с. 17-20).

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.08.2019 № НВ-019 убачається, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :09:005:0092 віднесена до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код КВЦПЗ 11.02); вид використання для обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-2» (майстерня) площа земельної ділянки 0,4455 га (а.с. 17-20).

З витягу № 312 з реєстру платників єдиного податку вбачається, що місцем провадження господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 (а.с. 63). І господарську діяльність він здійснює за кодом з КВЕД 52.62 «Роздрібна торгівля з лотків та на ринках».

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03.08.2017 вбачається, що основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є «Роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям» (а.с. 63-64).

З указаних вище доказів не вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність, а саме, роздрібну торгівлю з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям. Саме лише посилання відповідача на здійснення такої діяльності за указаною адресою за відсутності належних і допустимих доказів не свідчить беззаперечно про здійснення господарської діяльності.

До того ж згідно з актом обстеження земельної ділянки від 19.08.2019 рішенням Харківської міської ради № 558/17 від 22.02.2017 попередньому землекористувачу ОСОБА_2 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку із земель територіальної громади м. Харкова площею орієнтовно 0,4400 га для обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-2» (майстерня) по АДРЕСА_1 (а.с. 23-24). ОСОБА_2 отримав дозвіл на розробку землеустрою спірної земельної ділянки як фізична особа, не як суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч.2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції помилково вважав доведеним здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, дійшов помилково висновку про належність дійсного спору до господарської юрисдикції.

Апеляційну скаргу ХМР належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 24 грудня 2020 року скасувати.

Справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 квітня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук