ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2790/21 Справа № 179/801/20 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року про відмову стягнення судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 : - страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника в розмірі 67 014 грн.; - страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 22 338 грн. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь держави судовий збір в розмірі 893 грн. 52 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 85-91).

22 грудня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення судових витрат в якій просить поновити строк подання доказів та стягнути з відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 26 000,00 грн. (т. 2 а.с. 94-96).

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - ОСОБА_2 про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 26000,00 грн. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (т. 2 а.с. 106-108).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву про стягнення судових витрат та стягнути з відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 26 000,00 грн., в обгрунтування якої зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права (т. 2 а.с. 112-115).

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не скористалось своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача - ОСОБА_2 про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 26 000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що докази на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, подано після закінчення п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тому згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України дана вимога залишається без розгляду.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду виходячи з наступного.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: - на професійну правничу допомогу; - пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; - пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; - пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що у позовній заяві, поданій ОСОБА_1 до суду 27 травня 2020 р., вказано, що орієнтовний розрахунок витрат, які позивач може понести під час розгляду судового процесу: на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції до 30 000 грн.; на професійну правничу допомогу при розгляді справи в апеляційному суді - до 20 000 грн.; на професійну правничу допомогу при розгляді справи в касаційному суді - до 30 000 грн.; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів - до 5 000 грн.; пов`язані із проведенням експертизи - до 10 000 грн.; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - до 5 000 грн.; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду - до 5 000 грн. (а. с. 9). Також, зазначено, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надається: - договір про надання професійної правничої допомоги від 14.04.2020 року, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням "АВТОПОМІЧ"; - рахунок-фактуру на сплату правничої допомоги; квитанцію про сплату правничої допомоги; акт виконаних робіт з детальним розрахунком наданої правничої допомоги. Однак, до позовної заяви на підтвердження понесення вказаних витрат було надано лише договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.04.2020 року (т. 1 а.с. 47-49) та замовлення про надання професійної правничої допомоги від 14.04.2020 року (т. 1 а.с. 50-51). Також, 27 травня 2020 року представником позивача - ОСОБА_2 було подано заяву на продовження строку надання доказів сплати судових витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги, в якій останній просить продовжити строк надання доказів сплати судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів пясля ухвалення рішення суду (т. 1 а.с. 62-63).

До поданої до суду 22 грудня 2020 р. заяви про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 26 000 грн., додано квитанцію 71834380 від 18 грудня 2020 р. про сплату позивачем професійної правничої допомоги в сумі 26 000,00 грн. (т. 2 а.с. 99), заключну виписку за період з 18.12.2020 р. по 18.12.2020 р. АТ КБ «Приватбанк» (т. 2 а.с. 100), рахунок-фактуру №17-12/02 від 17.12.2020 р. платник ОСОБА_1 , найменування: Оплата професійної правничої допомоги, наданої згідно Замовлення від 14.04.2020 р. до Договору про надання професійної правничої допомоги від 14.04.2020 р. в сумі 26 000, грн. (т. 2 а.с. 101), Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 17 грудня 2020 р., укладений між Адвокатським об`єднанням «АВТОПОМІЧ» та ОСОБА_1 на суму 26 000 грн. (т. 2 а.с. 102-103).

Заочне рішення суду було ухвалено 26 листопада 2020 року, а заява про стягнення понесених судових витрат була сформована в системі "Електронний суд" 21.12.2020 року, тобто з пропуском п`ятиденного строку встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду, що оскільки докази на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, подано після закінчення п`яти днів після ухвалення рішення суду, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає залишеню без розгляду, а у задоволенні заяви слід відмовити.

Дослідивши обставини справи та враховуючи приведені норми процесуального закону колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при відмові в ухваленні додаткового рішення виходив з вимог чинного процесуального законодавства.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотримання норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Доводи скарги про те, що рішення суду від 26.11.2020 року представник отримав лише 16.12.2020 року, таким чином строк подання доказів розпочався з 17.12.2020 року, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дані доводи спростовуються матеріалами справи та нормами процесуального законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача - Лабик Р.Р. брав участь у судовому засіданні та був присутній при оголошенні вступної та резолютивної частин рішення суду (т. 2 а.с. 83-85), що спростовує доводи заявника про те, що про рішення суду стало відомо лише 16.12.2020 року. Крім того, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк на подання доказів починається з моменту ухвалення рішення, а не з моменту складання повного тексту чи отримання вказаного рішення учасником процесу.

Таким чином заявником не наведено поважних причин щодо пропуску строку на подання доказів на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи скарги, які наведені в її обґрунтування не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, а є лише незгодою з висновками суду та мотивами суду наведені на їх обгрунтування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року підлягає залишенню без змін.

керуючись ст.ст.367, 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров