Справа № 183/1331/19
№ 2/183/232/21
У Х В А Л А

12 квітня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Індустріальної районної ради у м. Дніпро про позбавлення батьківських прав,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Олійник О.А.,-

в с т а н о в и в:

04 березня 2019 року позивач звернулася до Новомосковського міськрайонного Дніпропетровської області з позовом про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 червня 2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. За рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення дитина залишилася проживати з позивачем.

16 серпня 2018 року позивач уклала шлюб з громадянином Федеративної Республіки Германії - ОСОБА_5 , і переїхала проживати за місцем мешкання чоловіка разом зі своїм сином ОСОБА_6 .

За домовленістю між сторонами відповідач добровільно сплачував щомісяця аліменти на утримання сина. З серпня 2017 року відповідач сплачувати аліменти перестав. 06 серпня 2018 року позивач була змушена звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання їхнього сина. Відповідач, дізнавшись про те, що позивач звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, почав їй погрожувати, що у разі її приїзду до України разом із сином, назад до Федеративної Респубілки Германії він більше не дасть дозволу на виїзд їх сина за місцем мешкання матері.

Позивач має намір і в подальшому проживати на території Федеративної Республіки Германії разом з її чоловіком, а також з їх новонародженою дитиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сином ОСОБА_6 .

На даний час ОСОБА_6 проживає на території Федеративної Республіки Германії за адресою проживання матері і має офіційний дозвіл на проживання в країні, навчається у першому класі початкової школи у м. Грефенберг.

Позивач також у своєму позові зазначає, що батько дитини, починаючи з 2015 року, проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Щодо сплати аліментів на утримання сина то після звернення позивача до суду та після звернення за примусовим стягненням аліментів, відповідач виплати аліментів відновив, але сплачує їх не регулярно. У додаткових витратах на дитину, а також у виплатах участі не приймає, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 28 березня 2019 року, по справі відкрито провадження.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача звернулася до суду з клопотанням про допит неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Федеративної Республіки Германії.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти заявленого клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи дійшов наступного.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,3ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребує відповідні докази.

Суд зазначає, що зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначає Сімейний Кодекс України.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Під час розгляду справи, крім прав та обов`язків, визначених статтею 43 цього Кодексу, малолітня або неповнолітня особа має також такі процесуальні права безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки (п. 1 ч. 1 ст. 45 ЦПК).

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України, допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей.

Отже, в зазначеній справі стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за необхідне врахувати думку неповнолітнього.

У той же час, судом враховується, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на цей час мешкає разом з матір`ю - ОСОБА_1 , на території Федеративної Республіки Германії.

З огляду на викладені обставини, а саме оскільки перебуває за межами України, з 22 травня 2020 року в Україні діють карантинні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), суд вважає неможливим провести допит неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому засіданні, оскільки для таких дій за необхідне здійснити перетин державного кордону, на територію де введено проти епідемічні заходи у виді карантину, що може поставити під загрозу життя та здоров`я дитини.

Згідно зі ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

В рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Аргентина, Австрія, Білорусь, Бельгія, Боснія и Герцеговина, Китай (адміністративна область Макао), Хорватія, Македонія, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Фінляндія, Франція, Германія, Угорщина, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Люксембург, Марокко, Нідерланди (королівство у Європі), Норвегія, Польща, Португалія, Румунія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Суринам, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Вірменія, Ватикан, Киргизія, Ліван, Молдова, Росія, Узбекистан.

Статтею 1 Конвенції встановлено, що кожна договірна держава призначає центральний орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Згідно зі ст. 5 Конвенції, якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Відповідно до ст.7 Конвенції, типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави. Відповідні пробіли заповнюються або мовою запитуваної держави, або французькою чи англійською мовами.

Відповідно до п.2.1 «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02 липня 2008 року № 573/15264, у разі, якщо при розгляді цивільної справи у суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до п.2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року №1092/5/54і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008року за № 573/15264, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Згідно п. 8 ч. 1ст. 252 ЦПК України, суд з власної ініціативи може зупинити провадження у справі у разі звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Провадження у справі зупиняється до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Оскільки для виконання судового доручення потрібен значний проміжок часу, суд вважає за необхідне провадження по цивільній справі зупинити до надходження відповіді від суду на судове доручення.

При вищевикладених обставинах, враховуючи категорію справи, вищезазначені приписи законодавства, значення справи для сторін, суд вважає за необхідне отримати думку неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 252, 253, 260, 261, 498 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про направлення судового доручення, - задовольнити.

Звернутись до компетентного органу Федеративної Республіки Германії із судовим дорученням про виконання окремих процесуальний дій в рамках розгляду цивільної справи № 183/1331/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Індустріальної районної ради у м. Дніпро про позбавлення батьківських прав, а саме:

-з`ясувати думку неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо позбавлення відносно нього батьківських прав його батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити явку неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , педагога та психолога, до компетентного органу Федеративної Республіки Германії, у попередньо визначений органом дату, час і місце.

Направити протоколи та усі зібрані при виконані доручення матеріали до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (51200, Україна, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Велика Ковалівка 10б.)

Призначити підготовче судове засідання у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на 22 грудня 2021 року о 09.00 годині.

Визначити резервну дату підготовчого засідання на 24 січня 2022 року о 09.00 годині.

Провадження по цивільній справі № 183/1331/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Індустріальної районної ради у м. Дніпро про позбавлення батьківських прав зупинити до надходження до суду запитуваної інформації та документів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду Новомосковського міськрайонного суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Сорока О.В.