ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

23 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 643/20411/15-ц

провадження № 22-ц/818/5614/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Хорошевського О.М.,

суддів: Кругової С.С., Бурлака І.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Московського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2020 року, постановлену суддею Горбуновою Я.М., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними дії начальника Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Дилбарян А.А. та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції 27 жовтня 2020 року Московськоий відділ Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції подав апеляційну скаргу з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року апеляційну скаргу Московського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2020 року - залишено без руху.

Зазначену ухвалу апелянтом отримано 29.03.2021 року, про що свідчить його підпис у зворотньому поштовому повідомлення (а.с.146).

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Московського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2020 року , виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Між тим, з апеляційною скаргою Московський відділ Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції звернувся лише 27.10.2020 року (а.с.103-127).

Апелянт зазначив, що у м. Харкові на даний час карантин, відповідно до законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби», «Про захист населення від інфекційних хвороб», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19».

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731 - ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особи право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Європейський суд з прав людини у справі «МПП «Голуб» проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань .

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

У рішенні від 03 квітня 2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Московського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2020 року, у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними дії начальника Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Дилбарян А.А. та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

С.С. Кругова