Справа № 559/400/21
Провадження № 2/559/646/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суду Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.04.1999 позивачка уклала шлюб з відповідачем. 23.02.2021 року шлюб між ними розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області. За час шлюбу в них народилося двоє спільних дітей, один з яких на даний час є повнолітнім, а інший - ОСОБА_5 неповнолітній. Діти, у тому чисті неповнолітній син ОСОБА_5 , вже тривалий час проживають окремо від батька, в будинку за місцем мешкання батьків позивачки. Позивачка та відповідач проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Відповідач добровільно не виконує обов`язку щодо виховання та утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 . Син потребує особливої уваги і догляду, бо являється інвалідом з дитинства. Він навчається у спеціалізованій школі-інтернат м. Дубно, куди позивачка щотиждня возить його на навчання з с. Малі Сади. Син ОСОБА_5 постійно перебуває на утриманні позивачки, він має визначений ступінь обмеження життєдіяльності, у зв`язку з чим потребує реабілітаційних заходів та їх реалізації. Ці обставини підтверджують об`єктивну необхідність ставити вимогу про стягнення аліментів з відповідача у більшому розмірі. Відповідач участі в утриманні сина не приймає, матеріально не допомагає, позивачка не отримує достатніх коштів для повноцінного забезпечення дитини. Відповідач є працездатною, здоровою особою. На скільки позивачці відомо іншої сім`ї чи інших дітей він не має. Він офіційно працює охоронцем у ТОВ «ЕФОРТ-ГАРАНТ», яка забезпечує охорону Дубенського держлісгоспу, отримуючи офіційну заробітну плату в межах 8000 грн. Крім того, він систематично працює різноробочим у лісництві і його постійно залучають до роботи для вирубки, чистки лісу, де він також отримує додаткові доходи. Тобто відповідач має достатній дохід від своєї діяльності, має реальну можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. Однак він цього свідомо не робить. Враховуючи наведене, просить стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку(доходу), але не менше від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Ухвалою суду від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи проводиться за правилами строщеного провадження.

Представником відповідача ОСОБА_3 був поданий відзив на позовну заяву, згідно якого пояснює, що відповідач, ознайомившись з позовною заявою, матеріалами доданими до неї, вважає її частково обґрунтованою, а доводи викладені в ній, такими, що не в повній мірі відповідають дійсності за наступними підставами. 01.07.2020 року позивачка звернулась до Дубенського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17.09.2020 відмовлено у видачі судового наказу. Постановою Рівненського апеляційного суду від 14.01.2021 ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17.09.2020 залишено без змін, а апеляційну скаргу позивачки залишено без задоволення. 25.02.2021 позивачка звернулась до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону. Проте позовні вимоги позивачки відповідач визнає лише частково враховуючи наступне. Останнім часом позивачка та її батьки почали чинити відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та забороняли приходити дитині до відповідача. Відповідач офіційно працевлаштований охоронником у ДП «Ефорт-Гарант» та отримує заробітну плату у розмірі: - вересень 2020 року - 5512,19 грн. (податок з доходів осіб - 992,19 грн.), - жовтень 2020 року - 5501,72 грн. (податок з доходів осіб - 990,31 грн.), - листопад 2020 року - 5781,66 грн. (податок з доходів осіб - 1040,70 грн.), - грудень 2020 року - 5951,38 грн. (податок з доходів осіб - 1071,25 грн.), - січень 2021 року - 7119,57 грн. (податок з доходів осіб - 1281,52 грн.), - лютий 2021 року - 5531,42 грн. (податок з доходів осіб - 995,66 грн.). Тобто після відрахування податку з доходів осіб, якщо брати заробітну плату відповідача за лютий 2021 року, чистий дохід, який він отримує становить 4535,76 грн. На сьогоднішній день прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років становить - 2395,00 грн. У своїй позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від доходу, що становить на лютий 2021 року 1511,92 грн., але не менше 2395, 00 грн. Позивачка по змісту позовної заяви не обґрунтувала належним чином необхідність стягнення аліментів не у мінімальному розмірі передбаченому Сімейним кодексом України, а саме у розмірі 1/4 частини від доходу але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у більшому розмірі. Єдиним посиланням на необхідність стягнення аліментів є те, що дитина має інвалідність, у зв`язку з чим потребує реабілітаційних заходів. Проте згідно наданої до матеріалів позову індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №107 від 01.12.2019 не вказано чи дійсно дитина проходить дану реабілітацію і скільки коштів затрачає позивачка на проходження дитиною реабілітації. У своєму позові позивачка посилається на те, що дитина навчається у спеціалізованій школі-інтернат м. Дубно, куди їй доводиться возити дитину на навчання щотижня. Проте жодних доказів до матеріалів позову позивачкою на підтвердження витрат на доїзд дитини до школи-інтернат надано не було. Згідно відповіді №205 від 16.04.2021 на адвокатський запит КЗ «Дубенська спеціальна школа І-ІІ ступенів» зазначено, що ОСОБА_6 , учень 7 класу, зарахований на цілодобове перебування в закладі з 04 вересня 2020 року. Дитина знаходиться на неповному державному утриманні. Також позивачка не зазначила у позові, що вона перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення і отримує державну соціальну допомогу на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитину з інвалідністю, з 04.01.2018 по 30.12.2021. Розмір призначеної допомоги становить: за листопад 2020 року 1712 грн., з грудня по квітень 2021 року - 1769 грн. щомісячно. Стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) але не менше від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є необґрунтованим. Будь-яких доказів на обґрунтування необхідності стягнення аліментів у зазначеному розмір позивачкою не надано. Відповідач, як батько дитини, надавав і надає допомогу на утримання дитини, купує необхідні речі, а також приділяє їй свою увагу, турботу та любов, а тому він в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки, хоча дитина проживає окремо. Протягом тижня дитина знаходиться у навчальному закладі і лише на вихідні позивачка забирає сина додому. Жодних витрат на харчування і інших щоденних витрат на утримання дитини позивачка не несе. Враховуючи розмір отриманої позивачкою соціальної допомоги на дитину, а також мінімальний розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму, який відповідач не заперечує сплачувати, потреби дитини будуть задоволені в достатньому обсязі. Посилання позивачки на те, що відповідач має додатковий заробіток, у зв`язку з чим має достатній дохід і зловживає алкогольними напоями не підтверджується жодними допустимими та належними доказами зі сторони позивачки. Посилання на такі обставини є просто голослівними і не можуть братись судом до уваги. Тому посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає допомогу на утримання сина не відповідає дійсності. Враховуючи все вищезазначене, представник відповідача вважає, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами необхідність стягнення з відповідача аліментів не в мінімальному розмірі, тобто у розмірі 1/4 частини усіх доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнили позов та просили стягувати аліменти в частці від доходу без зазначення про необхідність подальшої індексації, мотивуючи тим, що індексації підлягає тверда грошова сума, а в даному випадку ставиться вимога про стягенння алмінетів у частці від доходу. Уточнений позов підтримали, вказавши, що останні два роки відповідач матеріальної допомоги сину не надавав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представниця підтримала викладені пояснення у відзиві на позовну заяву, просить позовні вимоги задовольнити частково.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін по справі, дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 народився, ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 4).

Згідно довідки Привільненської сільської ради № 80 від 16.02.2021 позивачка та її син ОСОБА_6 проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

ОСОБА_6 має захворювання у вигляді вираженого інтелектуального недорозвинення, що підтверджується медичним висновком № 75 від 16 грудня 2019 (а.с. 9).

Згідно довідки КЗ «Дубенська спеціалізована школа І-ІІ ступенів» від 16 лютого 2021 року № 89, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у Дубенській спеціальній школі і перебуває на неповному державному у триманні (а.с. 10).

ОСОБА_6 має визначений ступінь обмеження життєдіяльності, про що складена індивідуальна програма реабілітації дитини інваліда № 107 (а.с. 11-12).

Згідно довідки про доходи № 64 від 29.03.2021 загальна суму доходу ОСОБА_4 за період з 01.03.20219 по 02.03.2021 становить 131951,55 грн. (а.с. 40).

Позивачка перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення і отримує державну соціальну допомогу на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитину з інвалідністю, з 04.01.2018 по 30.12.2021. Розмір призначеної допомоги становить: за листопад 2020 року 1712 грн., з грудня по квітень 2021 року - 1769 грн. щомісячно, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит № 956/06-20/21 від 16.04.2021 та довідкою № 527 від 16.04.2021 (а.с. 41-42).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Розмір аліментів на одну дитину законодавцем визначено у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 182 С України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на вище наведене, суд зазначає, що позивачкою не було належним чином доведено допустимими доказами необхідність стягнення з відповідача аліментів у більшому розмірі, не доведено викладених у позові обставин та фактів щодо додаткових доходів відповідача, розміру понесених позивачем фактичних витрат на спільну дитину, а тому суд вбачає підстави для часткового задовоелння позову у межах визнання відповідачем вимог.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 908 грн. судового збору в дохід держави.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 133, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 192 СК України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мімімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Дата складення повного судового рішення - 28 квітня 2021 року.

Суддя М.В. Панчук