Постанова

Іменем України

28 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 196/665/16-ц

провадження № 61-9496св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Бабайківська сільська рада Царичанського району Дніпропетровської області,

третя особа - відділ Держгеокадастру в Царичанському районі Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа - відділ Держгеокадастру в Царичанському районі Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та часткове скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними та скасування реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки.

Позов мотивовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 30 листопада 2012 року, ОСОБА_1 було придбано у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою по АДРЕСА_1 . Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 листопада 2012 року ним було придбано у ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,2500 га у межах, які визначені в натурі (на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені в Державному акті -

ДП без №, який виданий на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року № 46/20 та зареєстрований відділом Держкомзему у Царичанському районі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 208 від 29 травня 1998 року, кадастровий номер земельної ділянки - 30050679, з цільовим призначенням земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і госпспоруд.

Також згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 листопада

2012 року позивачем було придбано у ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,6000 га, у межах, які визначені в натурі (на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені у Державному акті - ДП без номеру, який виданий на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської ради народних депутатів від

19 листопада 1997 року № 46/20 та зареєстрований відділом Держкомзему у Царичанському районі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 208 від 29 травня 1998 року, кадастровий номер земельної ділянки - 30050680, з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до актів прийому-передачі межових знаків на зберігання від

23 листопада 2011 року власники вказаних суміжних земельних ділянок

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (на теперішній час ОСОБА_2 і вона ж є відповідачем) претензій щодо меж та конфігурації земельних ділянок не мали, претензій до існуючих меж не заявили.

Згідно витягів з Державного земельного кадастру про вказані земельні ділянки їх власником на теперішній час на підставі цивільно-правових договорів купівлі-продажу є ОСОБА_1

06 жовтня 2015 року в ході робіт з геодезичного відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), які знаходяться за адресою по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 30050679) та ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 30050680) за заявою ОСОБА_1 було виявлено перетин вказаних земельних ділянок з кадастровими номерами: 040320001 та 040320002, які належать власнику суміжних ділянок - відповідачу ОСОБА_2 .

На вказаних земельних ділянках ОСОБА_1 відповідно до визначених розмірів та межових знаків було встановлено огорожу та побудовано, крім житлового будинку, інших споруд, ще в 1995 році сарай площею 184,8 кв.м, по якому, частково перетинаючи, проходить межа земельних ділянок відповідача

ОСОБА_2 . А також, межа відповідача частково проходить, частково перетинаючи, огорожу позивача. Факт накладення земельних ділянок відповідача ОСОБА_2 на земельні ділянки ОСОБА_1 підтверджується технічним звітом з геодезичного відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) зі схемою перетину земельних ділянок, площа перетину земельних ділянок становить 328,00 кв.м. При цьому державні акти на земельні ділянки

ОСОБА_3 (які були надалі придбані позивачем) розміром 0,2500 га та 0,6000 га - ДП без №, видані на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року № 46/20 та зареєстровано відділом Держкомзему у Царичанському районі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 208 від 29 травня 1998 року (і в них вже були зазначені межі земельних ділянок).

Державні ж акти відповідача ОСОБА_2 , видані на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської ради народних депутатів від 25 червня 2008 року

№ 546/13/У та зареєстровані відділом Держкомзему у Царичанському районі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20 грудня 2010 року, тобто вже після передачі ОСОБА_3 земельних ділянок у приватну власність. На неодноразові його пропозиції привести земельну документацію до вимог чинного законодавства відповідач ОСОБА_2 відмовилась, вважаючи, що її документація має всі законні підстави.

Позивач наполягав на тому, що державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні, так і самі акти на право власності державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремими способом поновлення порушених прав у судовому порядку. При оформленні державних актів відповідачем ОСОБА_2 і визначенні меж земельних ділянок була допущена помилка.

ОСОБА_1 просив визнати недійсними та скасувати рішення сесії Бабайківської сільської ради від 25 червня 2008 року № 546/13/У в частині надання ОСОБА_2 у власність земельних ділянок, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (присадибна ділянка) та площею 0,4489 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_2 ; визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею

0,2500 га серії ЯК №624878 від 21 грудня 2010 року, кадастровий номер :04:032:0001, виданого на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Бабайківської сільської ради від 25 червня 2008 року № 546/13/У; визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,4489 га серії ЯК №624879 від 21 грудня 2010 року, кадастровий номер :04:032:0002, виданого на ім`я

ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Бабайківської сільської ради від 25 червня 2008 року № 546/13/У.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення сесії Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року

№ 546/13/V в частині надання ОСОБА_2 у власність земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (присадибна ділянка) та площею 0,4489 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га серії ЯК № 624878 від 21 грудня 2010 року, кадастровий номер :04:032:0001, виданого на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/V.

Визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,4489 га серії ЯК № 624879 від 21 грудня 2010 року, кадастровий номер :04:032:0002, виданого на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/V.

Стягнуто з Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 551,20 грн в порядку відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення Бабайківської сільської ради є незаконним, оскільки ним передано у власність відповідачеві ОСОБА_2 частину земельних наділів, які є приватною власністю за результатами приватизації у 1997-1998 роках, здійсненої ОСОБА_3 з наступним відчуженням земельних ділянок позивачеві

ОСОБА_1 разом з розміщеними на них будівлями і спорудами.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 606,32 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із передчасності та недоведеності заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

26 квітня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року та залишити в силі рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що поклавши в основу оскаржуваного судового рішення висновок експертів, який на думку заявника є недопустимим доказом, а також посилаючись на обставини, викладені у формі припущення, апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права. Заявник вказує, що посилання суду на відсутність підпису суміжного землекористувача ОСОБА_2 , як на порушення статті 198 ЗК України та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, і, як наслідок, як на одну з підстав скасування рішення суду першої інстанції, є незаконним.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від

26 лютого 2019 року.Відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

14 серпня 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Розпорядженням від 11 грудня 2020 року № 3104/0/226-20 за касаційним провадженням № 61-9496св19 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2020 року справу призначено судді-доповідачу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 рокуздійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_3 , як власник житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, приватизувала земельні ділянки площею 0,25 га - для обслуговування житлового будинку та госпспоруд, і 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим 29 травня 1998 року було зареєстровано та видано їй Державний акт на право приватної власності на землю Серії ДП без номеру, на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської Ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року № 43/20.

Загальна площа приватизованої ОСОБА_3 землі склала 0,85 га, що розташована по АДРЕСА_1 .

30 листопада 2012 року між ОСОБА_3 та позивачем було укладеного договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого позивач прийняв у власність земельну ділянку площею 0,2500 га у межах, які визначені в натурі (на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені в зазначеному вище Державному акті, кадастровий номер земельної ділянки - 30050679, з цільовим призначенням земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і госпспоруд, що посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. та зареєстровано за номером 1260.

Цього ж дня між ОСОБА_3 та позивачем було укладеного договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30 листопада 2012 року, відповідно до якого позивач прийняв у власність земельну ділянку площею 0,6000 га, у межах, які визначені в натурі (на місцевості), закріплені межовими знаками і зазначені у зазначеному вище Державному акті, кадастровий номер земельної ділянки - 030050680, з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, що посвідчений приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області

Сало В. В. та зареєстровано за номером 1264.

Одночасно 30 листопада 2012 року позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,25 га (для обслуговування житлового будинку та споруд), та перебуває у власності продавця, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП без №, який виданий на підставі рішення виконкому Бабайківської сільської ради народних депутатів від 19 листопада

1997 року № 46/20 та зареєстрований відділом Держкомзему у Царичанському районі в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 208 від 29 травня 1998 року, кадастровий номер земельної ділянки - 030050679, що відчужується одночасно з цим житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідач ОСОБА_2 , яка проживає у житловому будинку по АДРЕСА_2 є сусідкою з позивачем ОСОБА_1 . Земельні ділянки, які перебувають у володінні позивача та відповідача, межують між собою.

Рішенням Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/У було, зокрема, надано ОСОБА_2 у власність земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (присадибна ділянка) та площею 0,5000 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по

АДРЕСА_2 .

Згідно пункту 1 вказаного вище рішення від 25 липня 2008 року № 546/13/У було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акта на право власності на земельну ділянку громадянки ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_2 .

Пунктом 3 рішення Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/У зобов`язано громадянку ОСОБА_2 замовити виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку та провести його державну реєстрацію; використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням та в межах, встановлених технічною документацією; проводити роботи по прибиранню та благоустрою прилеглої території; дотримуватися обов`язків землекористувача згідно зі ст.96 Земельного кодексу України та вимог, викладених у висновках органів земельних ресурсів, архітектури.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії

ЯК № 624878, ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 0,2500 га по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, на підставі рішення Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року

№ 546/13/У, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Царичанському районі Дніпропетровської області 21 грудня 2010 року та присвоєно кадастровий номер :04:032:0001.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії

ЯК № 624879, ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 0,4489 га по

АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 546/13/У, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Царичанському районі Дніпропетровської області 21 грудня 2010 року та присвоєно кадастровий номер :04:032:0002.

Реєстрація 21 грудня 2010 року земельних ділянок за кадастровими номерами

№ :04:032:0001, № :04:032:0002, які належать ОСОБА_2 , у Державному земельному кадастрі відбулась раніше реєстрації земельних ділянок позивача № :03:005:0679 від 09 лютого 2012 року та

№ :03:005:0680 від 29 березня 2012 року.

Висновком експертів за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи № 5651/52/53/54/55-17, складеного 02 серпня 2018 року експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено наступне:

1) фактична площа межі земельної ділянки, розташованої за адресою по

АДРЕСА_2 не відповідають площі та межам земельної ділянки, що надана у власність ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 624878 від 21 грудня 2010 року, кадастровий номер :04:032:0001 та вказана у даному державному акті на право приватної власності на земельну ділянку;

2) фактична площа та межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 не відповідають площі та межам земельної ділянки, що надана у власність ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії

ЯК № 624879 від 21 грудня 2010 року, кадастровий номер :04:032:0002 та вказана у даному державному акті на право приватної власності на земельну ділянку;

3) фактична площа земельної ділянки, розташованої за адресою по

АДРЕСА_1 за кадастровим номером :03:005:0680 для ведення особистого селянського господарства не відповідає площі, яка надана у власність ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності серія та номер:

НОМЕР_1 , та площі, яка вказана у даному Свідоцтві про право власності; при цьому неможливо визначити чи відповідають фактичні межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 за кадастровим номером :03:005:0680 для ведення особистого селянського господарства, межам земельної ділянки яка надану у власність ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності серія та номер: НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що у вказаному Свідоцтві про право власності вказана тільки площа земельної ділянки;

4) фактична площа земельної ділянки, розташованої за адресою по АДРЕСА_1 за кадастровим номером :03:005:0679 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не відповідають площі, яка надана у власність ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності серія та номер: НОМЕР_2 , та площі, яка вказана у даному Свідоцтві про право власності; при цьому неможливо визначити чи відповідають фактичні межі земельної ділянки, по АДРЕСА_1 за кадастровим номером :03:005:0679 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), межам земельної ділянки яка надана у власність ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності серія та номер: НОМЕР_2 , у зв`язку з тим, що у вказаному Свідоцтві про право власності вказана тільки площа земельної ділянки;

5) відповідно до збірного кадастрового плану земельних ділянок за кадастровими номерами :03:005:0679 і :03:005:0680 та :04:032:0001 і :04:032:0002, виготовленого ТОВ «Регіональний земельний центр» є накладання земельних ділянок між собою, що належать позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 , при цьому площа накладання становить 327,54 кв.м. (0,0328 га);

6) відповідно до меж зазначених на збірному кадастровому плані земельних ділянок за кадастровими номерами :03:005:0679 і :03:005:0680 та :04:032:0001 і :04:032:0002 (зазначених синім кольором дані Державного земельного кадастру) виготовленого ТОВ «Регіональний земельний центр» фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів за адресою по АДРЕСА_1 відповідає межам земельних ділянок; при цьому неможливо визначити чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів за вказаною адресою відносно меж земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право власності: серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_1 у зв`язку з тим, що у вказаних Свідоцтвах про право власності вказана тільки площа земельних ділянок.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Предметом спору у даній справі є часткове визнання недійсними та скасування рішень Бабайківської сільської ради від 25.06.2008 року №546/13/У, а також визнання недійсними та скасування державної реєстрації Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки від 21.12.2010 року, а тому, перевіряючи законність вказаних рішень та держаної реєстрації, суд апеляційної інстанції застосовує норми матеріального права, в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами 1, 2 статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша стаття 155 ЗК України).

Разом з тим, статтею 118 ЗК України передбачено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, у частині першій якої встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Згідно частини другої вказаної вище статті рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (пункт 10 вказаної вище статті).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Установивши, що у фактичному користування позивача перебувають земельні ділянки за кадастровими номерами № :03:005:0679 та

№ :03:005:0680, сукупна площа яких перевищує загальну площу приватизованих ОСОБА_3 земельних ділянок по

АДРЕСА_1 ; врахувавши, що позивачем не доведено твердження про порушення його прав та законних інтересів саме відповідачем, апеляційний суд зробив правильний висновок про недоведеність заявлених позовних вимог, оскільки сукупний розмір земельних ділянок по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 , відбулась у бік збільшення, з 0,85 га на 0,9705 га, внаслідок чого змінилась конфігурація земельної ділянки.

Аргументи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду

від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року- без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська