Справа № 675/642/21
Провадження № 2-о/675/30/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" квітня 2021 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Гук-Миронюк Ю. Г., заявниці ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження у залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

ОСОБА_1 зазначає, що з 13 липня 1996 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , шлюб розірвано 17 листопада 2020 року. ОСОБА_2 з вересня 2020 року по теперішній час постійно вчиняє щодо неї психологічне насильство, погрожує їй фізичною розправою, глузує з неї, принижує її гідність, постійно здійснює психологічний тиск, висловлюється нецензурною лайкою. Також ОСОБА_2 здійснює психологічне насильство і щодо повнолітніх дітей колишнього подружжя ОСОБА_3 . У зв`язку з вчиненням домашнього насильства щодо неї заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2021 року кривдника було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Однак, останній продовжує вчиняти протиправні дії щодо неї та на будь-які заходи впливу правоохоронних органів не реагує, тому заявниця і звернулася із даною заявою до суду.

За таких обставин, ОСОБА_1 просить суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , поклавши на нього на строк шість місяців обов`язки: заборона наближатися на відстань ближче 500 м. до місця проживання ОСОБА_1 та дітей за адресою: АДРЕСА_1 ; заборона особисто чи через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , переслідувати їх і в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборона вести листування, телефонні переговори з заявницею та дітьми або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Ухвалою судді від 21 квітня 2021 року прийнято заяву ОСОБА_1 до розгляду за правилами окремого провадження та призначено судове засідання по справі. Також у відповідності до ч. 2 ст. 294 ЦПК України з метою встановлення всіх обставин, які мають значення для справи, судом витребувана інформація у відділі поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та в Ізяславському районному суді Хмельницької області.

Під час судового розгляду заявниця ОСОБА_1 свою заяву підтримала з зазначених у ній підстав та просила її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечив. Вказав, що між ними інколи трапляються конфліктні ситуації. Однак він має почуття любові до ОСОБА_1 , яка на даний час проживає з іншим чоловіком, тому на ґрунті ревнощів він дійсно слідкував за нею. Разом з тим, жодних погроз на її адресу він не висловлював. Просив врахувати, що іншого місця проживання він не має.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 13 липня 1996 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. 27 листопада 2020 року шлюб між ними розірвано. Заявниця та заінтересована особа зареєстровані у будинковолодінні, розташованому в АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються паспортом заявниці, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2020 року, а також не заперечуються учасниками справи.

03 березня 2021 року близько 14 год. 10 хв. за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: висловлювався у її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та звільнено останнього від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі закрито.

Як вбачається із даних витягів з ІПНП «ЦУНАМІ», наданих суду відділом поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, 24 березня 2021 року до відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що 24 березня 2021 року о 16 год. 47 хв. у АДРЕСА_1 у неї виник конфлікт із чоловіком, який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що являється донькою заявниці та заінтересованої особи. Проживає разом із ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , який належить матері заявниці. Мати свідка та заявниця у справі протягом декількох місяців фактично проживає за іншою адресою. ОСОБА_2 часто приходить додому напідпитку, заважає їй навчатися, вживає нецензурні слова, погано висловлюється про матір. Інколи приходить додому пізно вночі та заважає спати, намагається проникнути до її кімнати, кричить на неї та обзиває нецензурними словами. Також батько обзиває матір, коли та приходить до них, підвищує на неї голос. Усі конфлікти виникають між ними з ініціативи ОСОБА_2 , який зловживає спиртними напоями. Однак фізичного насильства останній не вчиняє. Свідок підтвердила, що між її батьками склалися тривалі неприязні відносини.

Свідок ОСОБА_4 , який являється сином заявниці та заінтересованої особи, надав суду аналогічні покази. Також пояснив, що нещодавно ОСОБА_2 говорив йому, що позбавить життя заявницю та вчинить самогубство. Раніше бабуся йому повідомляла, що батько бігав за матір`ю та переслідував її. Крім того, ОСОБА_2 не пускає заявницю до будинку, в якому вони проживають.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п.п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19), 26 вересня 2019 року в справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19), від 17 червня 2020 року в справі № 509/2131/18 (провадження № 61-271св19), від 23 грудня 2020 року в справі № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19), від 24 лютого 2021 року в справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

З матеріалів даної справи вбачається, що 03 березня 2021 року ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , однак його було звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчинення правопорушення, а провадження у справі закрито.

Факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства встановлено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення та не заперечуються самою заінтересованою особою.

24 березня 2021 року мало місце звернення заявниці ОСОБА_1 до поліції з приводу конфлікту із колишнім чоловіком, який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Факти систематичного вчинення заінтересованою особою домашнього насильства по відношенню до заявниці, які проявлялися у нецензурних висловлюваннях, підвищенні голосу, переслідуванні, а також поодиноких погроз позбавити її життя, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Врахувавши характер вчинених ОСОБА_2 протиправних дій, ризики їх продовження та вірогідність повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, взявши до уваги відсутність у нього щирого каяття та нагальну необхідність захисту прав ОСОБА_1 від насильства в сім`ї, суд прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_2 обмежувального припису у вигляді тимчасової заборони особисто чи через третіх осіб розшукувати заявницю, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також заборони вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Що стосується вимог заяви ОСОБА_1 про встановлення стосовно ОСОБА_2 обмежувального припису у вигляді заборони наближатися на відстань ближче ніж на 500 метрів до будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , то в цій частині вимоги не підлягають задоволенню.

Так, наявними у справі доказами підтверджується та вказані обставини не заперечуються учасниками справи, що ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за вищевказаною адресою, на законних підставах тривалий час проживає у зазначеному будинку зі згоди його власника. Натомість, заявниця ОСОБА_1 за цією адресою фактично не проживає протягом кількох місяців, оскільки переїхала до іншого житла.

Таким чином, враховуючи, що заявниця за адресою, зазначеною у її заяві, фактично не проживає, на даний час ризики вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення у вказаному будинковолодінні не встановлено.

Крім того, на думку суду, вказана заборона порушуватиме права заінтересованої особи на користування житлом, у якому він зареєстрований по теперішній час.

У разі заперечення заявницею та її матір`ю, яка згідно пояснень учасників справи та свідків є власником будинковолодіння, де проживають заінтересована особа та діти колишнього подружжя ОСОБА_3 , вони вправі вирішити питання щодо права ОСОБА_2 на користування вказаним житлом у судовому порядку.

Також суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 у частині ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як осіб, постраждалих від домашнього насильства, враховуючи їх вік (22 та 18 років відповідно) та вичерпність встановленого ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України та ч. 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII переліку осіб, наділених правом на звернення до суду з відповідною заявою про застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника у формі встановлення судом обмежувального припису.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як повнолітні дієздатні особи, наділені правом самостійного звернення до суду з відповідною заявою про видачу обмежувального припису.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 , подаючи заяву про видачу обмежувального припису в інтересах повнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діє як їх представник, матеріали справи не містять.

До схожого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2021 року у справі № 463/2162/20.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 265, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на нього на строк шість місяців такі обов`язки:

-заборонити ОСОБА_2 особисто чи через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Про видачу судового припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити відділ поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Шепетівську районну державну адміністрацію Хмельницької області та виконавчий комітет Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявниця ОСОБА_1 : зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 : місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп у матеріалах справи відсутній.

Суддя: В. І. Столковський