Ухвала

26 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 136/434/20

провадження № 61-5524ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка Анатолія Володимировича на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з зазначеним вище позовом та просила встановити факт належності ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0205364, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 30 серпня 1997 року за порядковим № 157 на ім`я ОСОБА_4 й визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,2425 в умовних кадастрових гектарах, що на території Староприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції. З яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що постанова Вінницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року, яка набрала законної сили, породжує відповідні правові наслідки, тому позивач на час розгляду даної справи, не є особою, яка прийняла спадщину, не набула права на спадкування і, відповідно, не набула права володіння та користування спадковим майном з часу відкриття спадщини, а тому не має права захищати свої порушені права відповідно до глави 29 ЦК України у спосіб шляхом встановлення факту належності сертифіката спадкодавцю і визнання за нею права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відмовляючи у встановленні факту належності ОСОБА_4 сертифіката на земельну частку (пай), суд виходив з того, що такі вимоги можуть бути предметом розгляду, якщо вони мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створюють умови здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтверджують наявність чи відсутність неоспорюваних прав, тобто мають юридичне значення для позивача, що в даному випадку не вбачається.

02 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Власюк А. В. подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, що надійшла 05 квітня 2021 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки за її подання заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено законом.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подачі позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 2 102 грн.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі позову) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (встановлення факту належності), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час вчинення процесуальної дії) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (визнання права власності), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у розмірі оспорюваної суми, таким чином 840 грн 80 коп.*2*200%=3 363 грн 20 коп.

Заявником сплачено судовий збір за подання цієї касаційної скарги у розмірі 2 665 грн 85 коп.

Ураховуючи характер спору заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання цієї касаційної скарги у розмірі 697 грн 35 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка Анатолія Володимировича на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян