У Х В А Л А Справа № 932/2517/21

Провадження № 2-з/932/71/21

22 квітня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Куцевола В.В., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву позивачів про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Експерт», треті особи - Дніпровська міська рада та товариство з обмеженою відповідальністю «Сітілайн ЛТД» про скасування реєстрації земельних ділянок у державному земельному кадастрі, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Експерт», треті особи - Дніпровська міська рада та товариство з обмеженою відповідальністю «Сітілайн ЛТД» про скасування реєстрації земельних ділянок у державному земельному кадастрі.

21.04.2021 року до суду надійшла заява позивачів про забезпечення позову, у якій прохають заборонити Дніпровській міській раді затверджувати у порядку денному та розглядати на сесії питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , товариству з обмеженою відповідальністю «СітіЛайн ЛТД».

Заяву обґрунтовують наступним чином. Предметом спору є скасування реєстрації земельних ділянок з кадастровими № :02:415:001 та № :02:415:002, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою позову є порушення порядку розроблення документації з землеустрою, зокрема, непогодженням меж земельних ділянок з позивачами, як суміжними землекористувачами. 02.09.2020 року Дніпровською міською радою винесено рішення № 319/60 про надання ТОВ «Сітілайн ЛТД» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 та проведення її експертної грошової оцінки для продажу. ТОВ «Сітілайн ЛТД» є власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , а позивачі є співвласниками нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 . По земельних ділянках з кадастровими № № :02:415:001 та № :02:415:002, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , проходять комунікації, що забезпечують функціонування належної їм на праві власності будівлі, без яких експлуатація нерухомого майна буде неможливою. У зв`язку з наданням ТОВ «Сітілайн ЛТД» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , відбудеться затвердження нової технічної документації щодо спірних земельних ділянок, реєстрація нових кадастрових номерів, що призведе до неможливості оскарження позивачами первинної реєстрації земельних ділянок, унеможливить ефективний захист та поновлення права позивачів. Якщо не вжити заходів забезпечення позову, міська рада передасть у власність ТОВ «Сітілайн ЛТД» спірні земельні ділянки, а захист права у спосіб скасування незаконного рішення, не матиме сенсу, оскільки буде прийнято нове рішення, яке потребуватиме нового оскарження. У разі набуття третьою особою права власності на землю, скасування первинної реєстрації земельних ділянок буде безглуздою дією. Відновити порушені права позивачів можливо буде лише у спосіб пред`явлення нового позову про скасування рішення міськради щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , скасування державної реєстрації земельних ділянок. Пред`явлення нового позову стане додатковими фінансовими витратами у вигляді сплати судового збору та витрат на правову допомогу для позивачів.

Раніше власником будівлі по АДРЕСА_1 було ТОВ «Бонарко Лімітед», яке було й орендарем земельної ділянки по фактичному розміщенню будівлі.

Позивачі теж звернулись до міської ради з метою розроблення проекту землеустрою з відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , по фактичному розміщенню належної їм на праві власності адміністративної будівлі.

Оспорена реєстрація земельних ділянок № № :02:415:001 та № :02:415:002, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена на підставі технічної документації з встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка виконана ТОВ «Бізнес-Експерт» на замовлення ТОВ «Бонарко Лімітед».

Метою розроблення технічної документації з встановлення меж земельної ділянки в натурі є реєстрації земельних ділянок у державному кадастрі для можливості подальшого їх відведення у власність, в тому числі, особам, які є власниками нерухомого майна. До моменту реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі, така самостійним об`єктом цивільних прав не є.

Окрім того, що при виготовленні технічної документації з встановлення меж земельної ділянки в натурі з позивачами, як суміжними землекористувачами, не було погоджено відповідні межі, сама технічна документація містить недостовірну інформацію про те, що межі ділянок збігаються з огорожами та фасадами будівель.

У дійсності зареєстровані земельні ділянки з кадастровими № № :02:415:001 та № :02:415:002 співпадають з межами тих земельних ділянок, що мають намір відвести собі позивачі для фактичного розміщення належного їм на праві власності нерухомого майна, на що вказує відповідь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 8/10-736 від 02.04.2021 року.

Земельні ділянки надаються у власність особам, зацікавленим в їх отриманні за письмовим клопотання, міськими радами, шляхом прийняття рішення на сесії міськради.

Рішення міськради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є одним з етапів процедури формування земельної ділянки. Надання такого дозволу особі не є безумовною підставою для прийняття позитивного рішення про передачу земельної ділянки у користування особі, оскільки його основною метою є ідентифікація земельної ділянки.

Обраний позивачами спосіб забезпечення позову полягає в забороні колегіальному органу - міській раді, вносити на її пленарні засідання та засідання постійних комісій питання про затвердження відповідного проекту землеустрою, що знаходиться поза межами повноважень безпосередньо ради, яка може затвердити вже сформований у встановленому законом порядку порядок денний для розгляду включених у нього питань уповноваженими на це суб`єктами. Самі пропозиції щодо порядку денного ради можуть вноситись міським головою, виконавчим комітетом, загальними зборами громадян.

З посиланням на норми ст.ст. 149, 150 ЦПК України та рішення ЄСПЛ у справах «Пантелеєнко проти України», «Дорани проти Ірландії», «Каіч та інші проти Хорватії», «Шмалько проти України», звернулись до суду з цією заявою.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку про залишення її без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, видом забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії. Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язані із предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що є узагальненням судової практики з розгляду цивільних справ певної категорії, яку імплементовано у державі, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного. Так, предметом спору є скасування реєстрації земельних ділянок з кадастровими № :02:415:001 та № :02:415:002, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка вчинена на підставі технічної документації, розробленої ТОВ «Бізнес Експерт», на замовлення ТОВ «Бонарко Лімітед», на підставі рішення міської ради.

Позивачі зазначають, що на цей час існує інше рішення міської ради про надання вже ТОВ «Сітілайн ЛТД» аналогічного дозволу на розроблення проекту землеустрою з відведення земельної ділянки. Копії такого рішення позивача до заяви про забезпечення позову не долучено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 128 ЗК України, орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Згідно з вимогами ст. 195 ЗК України, основними завданнями ведення державного земельного кадастру є: забезпечення повноти відомостей про всі земельні ділянки; застосування єдиної системи просторових координат та системи ідентифікації земельних ділянок; запровадження єдиної системи земельно-кадастрової інформації та її достовірності.

Відповідно до вимог ст. 202 ЗК України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Згідно з вимогами ст. 20 Закону України «Про землеустрій», землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель; встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою; надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок; встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути); організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою; виявлення порушених земель і земель, що зазнають впливу негативних процесів, та проведення заходів щодо їх відновлення чи консервації, рекультивації порушених земель, землювання малопродуктивних угідь, захисту земель від ерозії, підтоплення, заболочення, вторинного засолення, висушення, ущільнення, забруднення промисловими відходами, радіоактивними і хімічними речовинами та інших видів деградації, консервації деградованих і малопродуктивних земель.

Нормою ст. 22 цього закону визначено, що землеустрій здійснюється на підставі: рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; судових рішень. Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Згідно з вимогами ст. 25 Закону України «Про землеустрій», видом документації з землеустрою є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про землеустрій», погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Нормою ст. 50 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

З наведених вище норм матеріального права та фактичних обставин справи, випливає наступе. Спір виник у зв`язку з реєстрацією земельних ділянок по АДРЕСА_1 у Державному земельному кадастрі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, дозвіл на розроблення якого був наданий міською радою ТОВ «Бонарко Лімітед». У зв`язку з тим, що земельні ділянки по фактичному розміщенню нежитлового будинку по АДРЕСА_1 сформовані, їм присвоєний кадастровий номер, вони є об`єктами цивільних прав. В силу вимог ст. 50 Закону України «Про землеустрій», розробити повторний проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню нежитлового будинку по АДРЕСА_1 , при нескасованій реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, неможливо. Внаслідок цього, будь-які ризики утруднення виконання, унеможливлення виконання майбутнього рішення суду при задоволенні позовних вимог не існують, як є і недоведеними посилання позивачів на те, що при невжитті заходів забезпечення позову ефективний захист та поновлення їх прав буде неможливим. З цих підстав, заява позивачів задоволенню не підлягає.

Крім цього суд зазначає, що обраний позивачами спосіб забезпечення позову не відповідає змісту порушених, на думку позивачів, прав, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Експерт», треті особи - Дніпровська міська рада та товариство з обмеженою відповідальністю «Сітілайн ЛТД» про скасування реєстрації земельних ділянок у державному земельному кадастрі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.В. Куцевол