ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3999/21 Справа № 199/5983/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

за участю секретаря - Синенко Є.А.

розглянула у закритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Дніпропетровської обласної прокуратури,

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року по справі за позовом Прокурора Дніпропетровської області в інтересах Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: фінансово-економічний департамент Дніпровської міської ради, про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року прокурор м. Дніпропетровська звернувся до суду в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь Дніпровської міської ради грошові кошти в сумі 147 355,59 грн.основного боргу за договором №298 від 26 жовтня 2012 року про внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра, за несвоєчасну сплату коштів, невиконання умов договору пеню у розмірі 6 903, 51 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1 090, 03 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7 073, 06 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 26 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та Дніпропетровською міською радою в особі директора фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради Дробітько І.П. укладено Договір №298 про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Дніпропетровська.

Відповідно п.1.1 предметом договору є здійснення оплати відповідачем величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури м.Дніпропетровська шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету у зв`язку із будівництвом автомийки, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 2.2 Договору кошти пайової участі сплачуються в повному обсязі до прийняття рішення по об`єкту єдиним платежем за графіком, який є невід`ємною частиною даного договору (додаток №2 до даного договору). Згідно з графіком сплати, величина пайової участі у розмірі 147 355,59 грн. повинна бути сплачена відповідачем до прийняття рішення по об`єкту.

Відповідно до п. 2.3. Договору проведення остаточного розрахунку величини пайової участі здійснюється після надання Забудовником документів про затвердження у встановленому порядку кошторисної вартості будівництва об`єкта, що вводиться в експлуатацію, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, або за фактичними показниками створених потужностей без застосування норм щодо граничного розміру пайової участі.

Під час проведення перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства прокуратурою м.Дніпропетровська встановлено, що 16 квітня 2014 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації серії ДП №27, а саме будівництво нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, величина пайової участі підлягала сплаті відповідачем до 16 квітня 2014 року.

Згідно з наданою фінансово-економічним департаментом Дніпропетровської міської ради інформацією, ОСОБА_1 порушено зобов`язання в частині сплати пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури на загальну суму 147 355,59 грн..

У зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань за договором позивач також просить суд стягнути нараховану пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить задовольнити заявлені вимоги.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року відмовлено в задоволені заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Дніпропетровська обласна прокуратура, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані обставини та норми закону на які заявник посилався у своїй позовній заяві.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та Дніпровською (Дніпропетровською) міською радою в особі директора фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради Дробітько І.П. укладено Договір №298 про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Дніпропетровська /т.1, а.с.15-17/.

Відповідно п.1.1 вказаного Договору, предметом Договору є здійснення оплати Забудовником величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури м.Дніпропетровська шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету Забудовником у зв`язку із будівництвом автомийки, з урахуванням рішення міської ради від 14 жовтня 2009 року №30/51 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 2.2 Договору передбачено, що кошти пайової участі сплачуються в повному обсязі до прийняття рішення по об`єкту єдиним платежем за графіком, який є невід`ємною частиною даного договору (додаток №2 до даного договору). Згідно з графіком сплати, величина пайової участі у розмірі 147 355,59 грн. повинна бути сплачена відповідачем до прийняття рішення по об`єкту.

Відповідно до п. 2.3. Договору проведення остаточного розрахунку величини пайової участі здійснюється після надання Забудовником документів про затвердження у встановленому порядку кошторисної вартості будівництва об`єкта, що вводиться в експлуатацію, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, або за фактичними показниками створених потужностей без застосування норм щодо граничного розміру пайової участі.

Пунктом 3.1.1 передбачено, що Міська рада зобов`язана: виконати розрахунок величини пайової участі належної до сплати Забудовником відповідно до Порядку, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 21 березня 2007 року №6/11 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1 розпорядження Дніпропетровського міського голови від 06 серпня 2013 №363-р «Про присвоєння адреси нежитловій будівлі по вул. Щербини (Індустріальний район) присвоєно нежитловій будівлі по вул. Щербини адресу - АДРЕСА_1 .

16 квітня 2014 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації серії ДП №27, а саме будівництво нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.23-26). У п.12. Декларації (техніко-економічні показники об`єкта (з урахуванням результатів технічної інвентаризації) зазначено опис об`єкта: спортивно-оздоровчий комплекс (загальна площа -737,8 кв.м, основна площа - 560,4 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 .

29 квітня 2014 року за вих.№10/15-304 директором фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради Дробітько І.П. на адресу ОСОБА_1 направлено листа, в якому вказано про наявність зареєстрованих Інспекцією ДАБК в Дніпропетровській області Декларації №ДП 3 про початок будівельних робіт (об`єкт: Автомийка по АДРЕСА_1 ) та Декларації №ДП 87 про готовність об`єкта до експуатації (об`єкт: Будівництво нежитлової будівлі; АДРЕСА_1 ) /т.1, а.с.22/.

Листом від 18 грудня 2016 року за вх.36/6880 ОСОБА_1 повідомила Дніпровську міську раду про розміщення спортивно-оздоровчого комплексу за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 , а.с.212/.

Тобто, Дніпровській міській раді було достовірно відомо, що ОСОБА_1 збудовано замість автомийки, як зазначено в Договору №298 про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Дніпропетровська, інше майно, а саме: будівництво нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : спортивно-оздоровчий комплекс (загальна площа -737,8 кв.м, основна площа - 560,4 кв.м.

Як вже зазначалось раніше, відповідно до розпорядження міського голови присвоєно нежитловій будівлі по АДРЕСА_1 . /т.1, а.с.27/.

Рішенням Дніпровської міської ради №83/31 від 30 січня 2013 року «Про поновлення права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 для проектування та будівництва автомийки), було поновлено право користування земельною ділянкою площею 0,0372 га ОСОБА_1 , для проектування та будівництва автомийки по АДРЕСА_1 , шляхом укладання договору оренди земельної ділянки строком на два роки /т.1, а.с.54-56/. Після цього жодні рішення про поновлення права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ДМР не приймалися та суду для долучення до матеріалів справи не надані.

16 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до ДМР із клопотанням на ім`я Міського голови про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій розміщено спортивно-оздоровчий комплекс (вх. №36/6880).

По теперішній час дана заява Дніпровською міською радою не розглянута та будь-якої відповіді ОСОБА_1 не надано, що підтвердила у судовому засіданні представник Дніпровської міської ради.

25 жовтня 2018 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, про визнання договору недійсним, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2019 року рішення залишене без змін /т.1, а.с.80-82, 83-85/.

Разом з цим, предметом розгляду даної справи є стягнення суми за договором, де згідно з п.1.1. предметом Договору є здійснення оплати Забудовником величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури м.Дніпропетровська шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету Забудовником у зв`язку із будівництвом автомийки, з урахуванням рішення міської ради від 14 жовтня 2009 року №30/51 за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснювала будівництво автомийки, як це було передбачено спірним договором, натомість забудовником здійснено будівництво спортивно-оздоровчого комплексу, що підтверджується Декларацією №ДП 87 про готовність об`єкта до експлуатації, затвердженою Інспекцією ДАБК в Дніпропетровській області 16 квітня 2014 року.

У п.12. Декларації (техніко-економічні показники об`єкта (з урахуванням результатів технічної інвентаризації) зазначено опис об`єкта: спортивно-оздоровчий комплекс (загальна площа -737,8 кв.м, основна площа - 560,4 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 .

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України листом №8/15-36-15 від 13 лютого 2015, направленого ОСОБА_1 на її звернення від 27 січня 2015 року, повідомлено, що в декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованій Інспекцією ДАБК в м.Дніпропетровську 16 квітня 2014 року зазначено код об`єкта будівництва 1265.9, який згідно з ДК 018-2000 відноситься до підкласу «Зали спортивні інші», що можуть бути віднесені до будівель фізичної культури і спорту.

Листом від 09 листопада 2015 року виконком Індустріальної районної у м.Дніпропетровську розглянув та надав відповідь ОСОБА_1 з приводу співпраці щодо відвідування безкоштовно спортивних груп та секцій дітьми пільгових категорій /т.1, а.с.210-211/.

Згідно з договорами оренди від 10 травня 2014 року ОСОБА_1 передала в оренду приміщення площею 187,0 кв.м ФОП ОСОБА_2 для організації та проведення спортивних громадських заходів на суспільних засадах /т.1, а.с. 213-228/. До матеріалів справи надані акти здачі-приймання послуг з оренди приміщення до договору оренди від 10 травня 2014 року за період 2014-2019 р.р. /т.2, а.с.1-110/.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем здійснено будівництво спортивно-оздоровчого комплексу за адресою: АДРЕСА_1 . Будь-яких підтверджень щодо будівництва автомийки, що передбачено умовами договору №298 від 26 жовтня 2012 року матеріали справи не містять.

Разом з цим, вказаний об`єкт будівництва використовується за призначенням, а саме як спортивно-оздоровчий комплекс, що підтверджується: договорами оренди №001/05/2014 від 10 травня 2014 року та №002/05/2014 від 10 травня 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

П.2 ч.4 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачено, що у разі будівництва будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту замовники не залучаються.

Отже, за вказанами нормами закону відповідач не зобов`язаний брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та сплачувати внесок позивачу за будівництвоспортивно-оздоровчого комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином у зв`язку із будівництвом об`єкта спортивно-оздоровчого призначення класифікації «Зали спортивні інші», а саме Спортивно-оздоровчий комплекс (загальна площа - 737,8 кв. м., основна площа - 560,4 кв. м.) за адресою: АДРЕСА_1 , тому відсутній предмет Договору №298 від 26 жовтня 2012 року про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури м.Дніпра.

Виходячи з викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у ОСОБА_1 за договором №298 від 26 жовтня 2012 року не виникли зобов`язання щодо здійснення оплати величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно - транспортної інфраструктури м.Дніпра у зв`язку з будівництвом нежитлової будівлі - спортивно-оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи з наведених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного та обгрунтованого висновку про відмову в задоволені позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів щодо правомірного стягнення внеску н розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктири міста Дніпропетровська, оскільки Дніпровська міська рада не ініціювала питання стосовно внесення змін до Договору №298 від 26 жовтня 2012 року з приводу відображення інформації щодобудівництва ОСОБА_1 об`єкта спортивно-оздоровчого призначення - спортивно-оздоровчого комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , Дніпровською та своєчасно не відреагувала щодо невідповідності об`єкта будівництва умовам договору.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 12, 81 ЦПК України), прийшов до висновку про недоведеність заявлених позовних вимог. Враховуючи надані докази на підтвердження незаконності дій реєстратора при скасуванні державної реєстрації колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров