ЄУН № 431/944/21
Провадження № 2-о/431/439/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Форощука О.В.,

присяжних Дубового О.І., Золотопупа М.І.,

за участю секретаря Хорольської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Старобільськ в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа Служба у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до Старобільського районного суду Луганської області із заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутньою.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що вона є бабусею неповнолітнього ОСОБА_3 , матір`ю якого є ОСОБА_2 . На даний час ОСОБА_3 залишився без батьківського піклування, оскільки заявник звернулася до Старобільського районного суду з позовом щодо позбавлення батьківських прав батька дитини, а з матір`ю дитини втрачено зв`язок у 2012 році. На теперішній час місце знаходження ОСОБА_2 не встановлено та вона перебуває в розшуку, як особа безвісно відсутня. Заявник зазначає, що визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою має для неї юридичне значення, оскільки надасть їй право на оформлення опіки над неповнолітньою дитиною.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, в заяві ОСОБА_1 просила суд розглянути справу без її участі та участі її представника.

Представник заінтересованої особи Старобільської РДА в судове засідання не з`явилась, про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши у своїй сукупності та взаємозв`язку всі матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до такого висновку.

За нормою ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з вимогами ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідомо, або за місцезнаходження її майна.

Відповідно до паспорта громадянина України, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Калмиківка Старобільського району Луганської області.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_2 дійсно є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки, наданої 27.07.2020 року начальником Старобільського ВП ГУНП в Луганській області Передковій Л.В., її невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в розшуку як особа, безвісно відсутня. Даний факт було внесено до ЄРДР за № 0000123 від 05.03.2020 року за ч. 1 ст. 115 КК України та ОСОБА_2 оголошено в розшук.

Відповідно до копії витягу з ЄРДР за № 0000123 від 05.03.2020 року, 04.03.2020 року до Старобільського ВП ГУНП в Луганській області надійшла заява ОСОБА_1 про те, що в липні 2009 року її невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поїхала на заробітки та до теперішнього часу не повернулась.

Відповідно до інформації, наданої УДМС України в Луганській області від 24.11.2020 року, ОСОБА_2 з заявою про видачу паспорта для виїзду за кордон не зверталася.

Відповідно до інформації, наданої Старобільським ВП ГУНП в Луганській області 28.12.2020 року, працівниками відділу кримінальної поліції ВП ГУНП в Луганській області було здійснено всі можливі оперативно-розшукові заходи щодо виконання вказівки в порядку п. 4 ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» по ОРС № 361 від 05.03.2020 року щодо безвісти зниклого.

Відповідно до інформації, наданої військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України, станом на 31.03.2021 року відомості в Реєстрі дозволів для для переміщення осіб в районі проведення АТО/ООС відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Відповідно до інформації, наданої Державною прикордонною службою України 03.02.2021 року, згідно інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний корднон України», відомості про перетин державного кордону ОСОБА_2 не виявлено.

Згідно зі ч.1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання не має відомостей про місце її перебування.

Згідно з ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження №61-34068св18 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18).

Таким чином з урахуванням сукупності вищевикладеного та аналізу наявних у справі доказів, з огляду на практику Верховного Суду щодо розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою, враховуючи, що відомості про місце перебування ОСОБА_2 відсутні понад десяти років, суд приходить до висновку, що подану заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

Крім того, ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 19.02.2021 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до винесення рішення по справі.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», фізичною особою за подання заяви сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454 грн. 00 коп.

Таким чином з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43, 45 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 259, 263-265, 293, 294, 305-307 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа Служба у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації, задовольнити.

Визнати безвісно відсутньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Калмиківка Старобільського району Луганської області, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що відповідно до ст.45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Старобільський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Форощук

Присяжні: О.І. Дубовий

М. І. Золотопуп