Справа № 182/1790/13-ц
Провадження № 6/0182/97/2021
У Х В А Л А

Іменем України

28.04.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Багрової А.Г. , за участю секретаря судового засідання Снєгульської В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с.150-153).

В обґрунтування заяви посилається на те, що Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2013 року позовні вимоги ПАТ „Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 544244,44 грн. задоволено в повному обсязі. На виконання вказаного рішення суду 03.06.2013 року видано виконавчий лист, який стягувачем звернуто до примусового виконання. За інформацією Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.03.2021 року за № 24601 виконавчий лист по даній справі дійсно перебував на виконанні. Виконавче провадження № 52631709 відкрито відповідною постановою державного виконавця 11.10.2016 року. Однак, 20.03.2017 року виконавче провадження № 52631709 завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу АТ „Райффайзен Банк Аваль. Строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання до 20.03.2020 року. Повторно в строк до 20.03.2020 року виконавчий документ на виконання не надходив. З огляду на те, що стягувачем без поважних причин пропущено строк для повторного звернення до компетентних органів з питання примусового виконання рішення, вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання (а.с. 163-175).

Представник ТОВ „ВЕРДИКТ КАПІТАЛ подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття представника в судове засідання через віддаленість м. Нікополь та м. Київ, де знаходиться товариство, неотримання повістки, карантинні обмеження (а.с.166-169). Зазначені в заяві відомості про неотримання повідомлення про розгляд справи спростовуються матеріалами справи (а.с. 163, 174-175), а посилання на віддаленість м. Києва та карантинні обмеження не позбавляли представника товариства звернутись із заявою про розгляд справи в режимі відеоконференції. Отже, поважних причин неявки представника ТОВ „ВЕРДИКТ КАПІТАЛ в судове засідання судом не встановлено. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.3 статті 432 ЦПК України передбачено, що неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно ч. 1 та ч. 2ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання".

Вищезазначене викладено у постанові Верховного суду України від 16.01.2018 року по справі N 755/15479/14-ц (провадження N 61-1592св17).

Таким чином, Верховний Суд зробив висновки, що при розгляді питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню умовами визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, є:

1)наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;

2) необхідність відновлення порушених прав боржника в процедурі виконавчого провадження з одночасною неможливістю відновлення порушених прав боржника в процедурі виконавчого провадження в інший спосіб, крім визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства, а згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім того, при постановленні даної ухвали суд також враховує правові висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 18.10.2018 року по справі N 442/2670/17 (провадження N К/9901/39708/18).

Так, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання. Не виконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов`язку сплати виконавчого збору (п. 28 Постанови).

Отже, примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом. Приписи статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (п. 30 Постанови).

Таким чином, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню буде ставити під сумнів законність судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання.

Верховний Суд зробив висновок: невиконання боржником рішення змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звертатися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, через що у боржника виникає обов`язок сплати виконавчого збору до Державного бюджету України.

Виходячи з вищевикладеного, виконання судового рішення є обов`язком для кожного в Україні, невиконання судового рішення змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звертатися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, наслідком чого є несприятливі наслідки для боржника - стягнення виконавчого збору до Державного бюджету України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" N 583-VVI, який діяв на момент видачі 03.06.2013 року виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обасті від 25.04.2013 року позовні вимоги ПАТ „Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 544244,44 грн. задоволено в повному обсязі (а.с. 45-46). На виконання вказаного рішення суду 03.06.2013 року видано виконавчий лист, який стягувачем було звернуто до примусового виконання (а.с.155).

За інформацією Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.03.2021 року за № 24601, яка надана ОСОБА_1 (а.с.154-156), виконавче провадження № 52631709 завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу АТ „Райффайзен Банк Аваль. Строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання до 20.03.2020 року. Повторно в строк до 20.03.2020 року виконавчий документ на виконання не надходив.

Як вбачається з матеріалів справи в строк до 20.03.2020 року виконавчий лист до відділу примусового виконання повторно не пред`являвся, не виконувався та відкритого виконавчого провадження не має.

Слід зазначити, що саме пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення має наслідком визнання листа таким, що не підлягає виконанню. В такому випадку повинно бути відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, строк пред`явлення якого на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження вже закінчився.

Враховуючи, що виконавчий лист N 2/182/1771, виданий 03.06.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості з моменту повернення і до 20.03.2020 року до відділу не надходив, провадження не відкривалося та виконавчі дії щодо примусового виконання не проводилися, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки відкритого виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 не існує і виконавчий лист 2/182/1771 не виконується в примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 260, 353, 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду ( м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подання в 15-ти денний строк з дня її складення апеляційної скарги.

Ухвала складена 28.04.2021 року.

Суддя: А. Г. Багрова