Справа № 211/7065/20
Провадження № 2/211/935/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 квітня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Середньої Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Зайцевої А.М.,

у відсутність учасників процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку в розмірі 2600,00 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої їй завдано збитків. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником автомобіля Mitsubishi моделі ASX 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 22 серпня 2020 року о 17-45 годині сталася дорожньо-транспортна пригода за участю її та відповідача автомобілів, та у зв`язку з визнанням відповідачем вини в пригоді, за згодою водіїв було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол»). Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з метою оцінки вартості механічних пошкоджень, які зазнав її транспортний засіб внаслідок ДТП, 25 серпня 2020 року вона звернулась до експерта вказаної страхової компанії, який оглянув її пошкоджений автомобіль та направив висновок до ПрАТ «УПСК». Відповідно до вказаного висновку, яке знаходиться в страховій компанії, сума матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок неправомірних дій відповідача, склала 4 728,63 грн. Страховою компанією їй було відшкодовано суму спричиненої шкоди в розмірі 2 128,63 грн., тому вважає, що суму франшизи в розмірі 2 600,00 грн. повинен їй відшкодувати відповідач та просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року клопотання ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач ОСОБА_1 на вимогах наполягає, відповідач ОСОБА_2 вимоги позову не визнає з підстав, викладених у тексті позову.

В обґрунтування відзиву (а.с. 30-33) відповідач зазначив, що 22 серпня 2020 року дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю його та позивача автомобілів. Разом з тим, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заявлених нею сум до стягнення. Зокрема в матеріалах справи відсутній висновок експертного авто товарознавчого дослідження. яким встановлено розмір шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля позивача в результаті дорожньо-транспортної пригоди на суму 4728,63 грн., фото пошкодження, а також розмір франшизи, який перевищує розмір самого страхового відшкодування. В матеріалах справи міститься довідка про переведення грошових коштів в розмірі 2 117,99 грн., з комісією 10.64 грн., яка не є належним доказом, оскільки з її змісту встановлено лише про страхове відшкодування згідно акту № 218/037/002924/20/1 за автомобіль державний номер НОМЕР_1 , що не свідчить про страхове відшкодування позивачу саме ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» грошових коштів за пошкодження автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 серпня 2020 року.Крім того, позивачем не надано до суду будь-якого розрахунку суми судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, тому просить відмовити в задоволенні вимог.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Mitsubishi, модель ASX, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 13 - копія свідоцтва).

22 серпня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та Geely реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , про що складено повідомлення про транспортну пригоду (а.с. 5 - копія повідомлення).

Вину у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не оспорював.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується копією полісу № АР/7836166 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому сума франшизи встановлена в розмірі 2600,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) та Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV встановлено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 12.1. статті 12 Закону № 1961-IV передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.6 ст. 36 Закону № 1961-ІV передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).

Так, в якості доказів до суду надано копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з копіями письмових пояснень та копію повідомлення про перерахунок коштів UPSK PrAT, відшкодування згідно акту № 218/037/002924/20/1 за автомобіль державний номер НОМЕР_1 , на суму 2117,99 грн. на невідомо чий рахунок (а.с. 5, 8).

Разом з тим, в матеріалах позову відсутній висновок експерта та звіт оцінки майна по визначенню розміру матеріального збитку автомобіля Mitsubishi моделі ASX 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 22 серпня 2020 року та належним чином оформлене платіжне доручення, страховий акт, тощо, щодо визначення та виплати позивачу суми страхового відшкодування.

Змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 755/22467/15-ц (провадження № 61-2341св19).

Аналогічна позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року по справі № 127/19300/17 (провадження № 61-15592св19), в якій зазначено, що суди на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізують і оцінюють докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін. Аналізуючи наявні у справі докази, суд врахував також умови реалізації принципу змагальності сторін у цивільному процесі, необхідність додержання принципу справедливості судового розгляду, наголосивши, що суд лише оцінює надані сторонам докази, але сам їх не збирає. У зв`язку з цим Верховний Суд відхилив доводи касаційної скарги про те, що суд, маючи сумніви щодо наявного у справі висновку експерта, сам не призначив у справі експертизи. Встановлено, що заявник такого клопотання не заявляв, а підстави для призначення експертизи з ініціативи суду відсутні.

В судовому засіданні позивачем не заявлено клопотання про витребування доказів з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», в тому числі й стосовно належних та допустимих доказів на підтвердження суми збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 серпня 2020 року за участю відповідача та підтвердження виплати їй суми страхового відшкодування за вказаною пригодою. Позивач не зазначила про неможливість їх отримання сасостійно чи наявнісь перешкод у цьому. Разом з тим, їй надано правову допомогу адвокатом. Надану позивачем копію повідомлення про перерахунок коштів суд вважає неналежним доказом, так як воно не засвідчене належним чином, не містить необхідних реквізитів платіжного документу та не підтверджує отримання коштів саме позивачем у зв"язку з відшкодуванням спричиненої дтп шкоди, що мала місце 22.08.2020.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

В зв`язку з відмовою в задоволенні вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2021 р.

Суддя Н.Г.Середня