ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року

м. Херсон

номер справи: 648/1718/19

номер провадження: 22-ц/819/361/21

номер провадження: 22-ц/819/664/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.В.,

секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги:

Моторно (транспортного) страхового бюро України;

ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Строілова С.О. від 07 грудня 2020 року,

ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_4 , на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області про ухвалення додаткового рішення у складі судді Строілова С.О. від 25 січня 2021 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_4 звернулась із позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної унаслідок ДТП, в якому просила:

стягнути на її користь з Моторного (транспортного) страхового бюро України 73 280,44 грн, з них відшкодування: за шкоду спричинену здоров`ю в суммі 24 177,73 грн, моральну шкоду шкоду у розмірі 1 208,88 грн, шкоду спричинену майну в сумі 47 869,83 грн, витрати на поштову кореспонденцію 24,00 грн;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду 191 266,00 грн, з них: моральну шкоду 187 785,00 грн, внески до медичного закладу на суму 1 660,00 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження 1 791,00 грн, витрати на поштову кореспонденцію 30,00 грн;

а також просила стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати на правничу допомогу 34 000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 30 травня 2018 року на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Миколаївської та Херсонської в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області з вини ОСОБА_2 сталося ДТП, в результаті якої вона отримала тілесні ушкодження та був пошкоджений належний їй автомобіль «Volkswagen Passat» н/з НОМЕР_1 .

Зазначена подія стала підставою для заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди у визначеному розмірі з доведенням належними та допустимими доказами її заподіяння.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2020 року суд постановив:

Позов ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної унаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_4 24177 грн 73 коп. в рахунок відшкодування шкоди спричиненої здоров`ю, 47869 грн 83 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1208 грн 88 коп. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 92683 грн 62 коп. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_4 24 грн в рахунок відшкодування витрат на поштову кореспонденцію та 2000 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 30 грн в рахунок відшкодування витрат на поштову кореспонденцію, 1791 грн в рахунок відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 6000 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 25 січня 2021 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення по цивільній справі № 648/1718/19 за позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Моторно (транспортне) страхове бюро України посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення від 07.12.2020 в частині, що стосується задоволення цивільного позову ОСОБА_4 до МТСБУ та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_4 на їх користь сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що МТСБУ не є особою, на яку покладено цивільну відповідальність, а є лише гарантом відшкодування шкоди; позивач не подала в строк заяву про страхове відшкодування, тому в них відсутні законні підстави для здійснення таких виплат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому просить скасувати рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди в загальній сумі 100 504, 62 грн та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в цій частині відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що сума моральної шкоди, визначена висновком судово-психологічної експертизи, була проведена більше року після ДТП, а тому особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що за цей час ОСОБА_4 могла пережити події із психотравмувальними факторами, які не пов`язані з обставинами справи. Стягнення суми за проведення автотоварознавчого дослідження вважає безпідставним, оскільки це дослідження не визнано доказом по справі, оцінка судом йому не надавалася. Щодо витрат на поштову кореспонденцію посилається на правову позицію стосовно особливості кримінальних справ пов`язаних із ДТП, відповідно до якої відшкодуванню винною особою підлягають лише матеріальні збитки, пов`язані з відновленням здоров`я потерпілого та моральна шкода отримана внаслідк ДТП, крім того зазначає про не надання позивачем доказів сплати вартості юридичних послуг, розрахунку, акту виконаних робіт, невизначеності розміру гонорару договором про надання правової допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_4 , не погоджуючись з ухвалою суду від 25.01.2021, просить ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати та прийняти нове судове рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_4 , доводи апеляційної скарги МТСБУ не визнав. Важає, що цивільний позов може бути пред`явлений в межах кримінального провадження, ОСОБА_4 своїм правом скористалась. Також звертає увагу на те, що не звернення потерпілого безпосередньо до МТСБУ жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування, у зв`язку з цим просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також не визнав доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , зазначивши, що суд першої інстанції достатньо дослідив надані позивачкою докази, надав їм належну оцінку та застосувавши норми матеріального права в спірних правовідносинах, суд дійшов правильного висновку щодо стягнення з ОСОБА_2 шкоди, заподіяній ОСОБА_4 .

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та ухвали суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги до МТСБУ частково виходив з того, що в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_4 була завдана шкода здоров`ю та майну внаслідок ДТП, що сталося з вини ОСОБА_2 та позивачка в передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулась з повідомленням про ДТП та за страховим відшкодуванням до Моторного (транспортного) страхового бюро України у зв`язку з тим, що винний у ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а відповідач МТСБУ не вчинив дій передбачених ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, отримавши від МТСБУ лист за № 3.1-05/20285 від 12.06.2018 року з вимогою надати не передбачені законом документи, в тому числі рішення суду яке набрало законної сили про винуватість у ДТП іншого його учасника, позивачка, в передбаченому законом порядку, звернулась з цивільним позовом у межах кримінального провадження відносно ОСОБА_2 , розгляд якого продовжено в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, вимоги позивача заявлені до Моторного (транспортного) страхового бюро України суд першої інстанції визнав обгрунтованими та такими що в силу ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягають задоволенню, оскільки перевірений в судовому засіданні розрахунок заявлених ОСОБА_4 до сплати за рахунок МТСБУ витрат на лікування позивача внаслідок ДТП в сумі 24177 грн 73 коп., моральної шкоди завданої їй в сумі 1208 грн 88 коп. та матеріальної шкоди завданої майну потерпілої в сумі 47869 грн 83 коп. підтверджується належними доказами (фіскальними чеками та висновками експертів) й відповідає встановленим ст.ст. 22, 24, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмірам такого відшкодування.

Суд також дійшов висновку, що доводи представника Моторного (транспортного) страхового бюро України про те, що позивач не звернулась в передбаченому законом порядку за виплатою, спростовуються листом МТСБУ за № 3.1-05/20285 від 12.06.2018 року у відповідь на її звернення, отримання якого вимусило позивача звернутися безпосередньо до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги заявлені до ОСОБА_2 виходив з того, що внаслідок ДТП, що сталося з вини ОСОБА_2 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та проходила тривалий курс лікування й позбавлена можливості користуватися транспортним засобом внаслідок його пошкодження під час ДТП, що на думку суду безумовно призвело до душевних страждань позивача, порушень її нормальних життєвих зв`язків, необхідності проходження лікування та відновлення свого попереднього стану й до вимушених змін у її житті.

При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди суд першої інстанції виходив з висновку судово-психологічної експертизи № 061-2019 від 08.07.2019 року та пояснень експерта в судовому засіданні, згідно яких матеріальний еквівалент моральної шкоди завданої позивачу при простій необережності (коефіцент Fv 0,25), яка мала місце в діях ОСОБА_2 , як винного у ДТП, дорівнює 93892 грн 50 коп., а з урахуванням часткового стягнення завданої позивачці моральної шкоди з МТСБУ в сумі 1208 грн 88 коп., розмір моральної шкоди визначений судом у сумі 92683 грн 62 коп. (93892,5 грн 1208,88 грн).

Вимоги позивачки про стягнення з відповідачів витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження та на поштову кореспонденцію пов`язану з таким дослідженням суд стягнув з відповідачів в порядку ст. 139 ЦПК України, відповідно до задоволених судом вимог позивачки.

Питання розподілу між відповідачами документально підтверджених витрат понесених позивачкою на правничу допомогу суд вирішив з урахуванням положень ст. 137 ЦПК України.

Відмовляючи в ухваленні додаткового судового рішення за заявою ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів на користь позивачки витрат на правничу допомогу в сумі 20000грн, як гонорару адвоката, та 6000 грн за участь адвоката в судових засіданнях, суд першої інстанції виходив з норм статтей 141, 133, 137, 141 ЦПК України, положень закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність», врахував стягнення витрат на правовничу допомогу рішенням суду від 07.12.2020 у ції же справі, необгрунтованість заявлених вимог. Також судом врахована позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 03.11.2020 року по справі № 810/3213/16, згідно з якою, відсутність розрахунку витрат на правничу допомогу адвоката є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, а також про співрозмірність цих витрат складності справи та розумності, реальності й необхідності витрат на правничу допомогу адвоката виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30.05.2018 року близько 15-30 год. в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області на перехресті нерівнозначних доріг Миколаївської та Херсонської вулиць сталася дорожньо-транспортна пригода під час якої автомобілі ВАЗ 2104 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та «Volkswagen Passat» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 зіткнулися та отримали механічні пошкодження, при цьому, позивачці були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому дужки С5 хребта праворуч та крововиливів м`яких тканин шийного відділу, що підтверджується матеріалами кримінального провадження за № 648/1718/19.

За вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 25.10.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вичненні кримінального правпорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК Укараїни та призначено покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Цивільний позов в частині стягнення шкоди з МТСБУ залишено без розгляду. Цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральну та матеріальну шкоду задоволено. Суд постановив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 187 785 грн, внески до медичного закладу в сумі 1 660 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 791 грн, витрати на поштову кореспонденцію в сумі 30 грн, судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду від 1 лютого 2020 року (номер провадження: 11-кп/819/194/20) вирок в частині цивільного позову та стягнення судових витрат скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13.10.2017 року позивач є власником автомобіля «Volkswagen Passat» д.н. НОМЕР_1 .

З листа Моторного (транспортного) страхового бюро України за № 3.1-05/20285 від 12.06.2018 року вбачається, що позивач зверталась до МТСБУ з приводу страхового відшкодування.

Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження від 06.09.2018 року розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «Volkswagen Passat» д.н. НОМЕР_1 внаслідок ДТП становить 47 896 грн 83 коп.

Згідно виписного епікризу за № 9493/2018 ОСОБА_4 проходила лікування в нейрохірургічному відділенні Херсонської обласної клінічної лікарні в період з 31.05.2018 року по 20.06.2018 року з діагнозом: поєднана краніохребетна травма, ЗЧМТ, забій головного мозку легкого ступеню, перелом дужки С5 хребця, забій м`яких тканин голови та шийного відділу хребта, забій грудної клітини, що також підтверджується результатами МСКТ від 30.05.2018 року.

Відповідно до наданих суду та досліджених в судовому засіданні фіскальних чеків загальна сума витрат ОСОБА_4 на лікування тілесних ушкоджень отриманих під час ДТП складає 24 177 грн 73 коп.

За висновком судово-психологічної експертизи № 061-2019 від 08.07.2019 року внаслідок ДТП яка сталася 30.05.2018 року ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та перенесла помірно виражений стресовий стан й на час проведення дослідження у неї виявлені пов`язані з досліджуваними подіями порушення дезадаптації психастенічного типу, а розмір матеріального еквівалента моральної шкоди завданої ОСОБА_4 при грубій необережності для відповідача може дорівнювати 187 785 грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_5 підтвердив та роз`яснив висновок експертизи й порядок розрахунку матеріального еквіваленту моральної шкоди, в тому числі й для простої необережності винного у заподіянні такої шкоди, а також щодо часу порушення дезадаптації психастенічного типу, пов`язаного з ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні часті та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1167 ЦК України передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законом.

За ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння в тому числі транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Правовий статус МТСБУ визначено в Законі «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій

Згідно з пунктом 41.1. статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_2 було заподіяно шкоду здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Спричинення цих наслідків перебуває у причинному зв`язку із діяннями ОСОБА_2 , а саме вчиненням ним ДТП, який не застрахував цивільно-правову відповідальність, як власник транспортного засобу. Відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме МТСБУ відшкодовує шкоду потерпілому, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Щодо попереднього звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к зазначила наступне. Визначений Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону, рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України.

Отже, МТСБУ приймає таке рішення про здійснення відшкодування (регламентної виплати) також і на підставі рішення суду у разі, якщо спір розглядався в судовому порядку.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, обставин, встановлених судом першої інстанції щодо правовідносин, які склалися між позивачкою та МТСБУ, доводи апеляційної скарги МТСБУ є такими, що не грунтуються на нормах матеріального та процесуального права, а тому колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги.

Доводи апеляційної скарги МТСБУ щодо розміру стягнутих судових витрат по оплаті судового збору в сумі 840 грн.80 коп. не грунтуються на вимогах закону України «Про судовий збір» щодо ставки судового збору, суми заявлених та задоволених вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 щодо висновків суду про наявність підстав для стягнення моральної шкоди зводяться до переоцінки доказів, належну оцінку яким надав суд першої інстанції, допитавши у судовому засіданні судового експерта Гельман С.В., який висновував щодо наявності моральної шкоди та її розміру з урахуванням того, що виявлені у ОСОБА_4 порушення дезаптації психостенічного типу пов`язані з досліджуваними подіями. Отже, розмір моральної шкоди судом першої інстанції встановлений відповідно до наданих позивачкою доказів, які належним чином досліджені і підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Наявність встановлених судом першої інстанції підстав для стягнення з особи, винної у здійсненні ДТП, відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 791 грн апеляном не спростована.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг в частині витрат на правову допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між АБ «Юрченко-Консалт» та ОСОБА_4 21 травня 2019 року укладено договір про виконання функцій захисника потерпілої особи у кримінальному провадженні та надання юридичної допомоги, за умовами якого бюро приймає на себе зобов`язання з надання клієнту професійної юридичної/ правової допомоги, пов`язаної із кримінальним провадженням №0000680, в якому клієнт ( ОСОБА_4 ) є потерпілою у кримінальному провадженні, котрій кримінальним правопроушенням завдано майнову та моральну шкоди: надання усних та письмових консультацій з правових питань; виконання функцій захисника потрепілого, відповідно до вимог КПК України; забезпечення участі адвоката бюро у досудовому розслідуванні; забезпечення участі адвоката бюро у судових засіданнях; складання процесуальних документів, в т.ч. апеляційних скарг; складання адвокатських запитів; замовлення експертиз/ експертного висновку.

Сторони визначили у договорі ціну, порядок розрахунків, гонорар. Відповідно до п.4.5. договору сторони погодили розмір адвокатського гонорару в сумі 20 000 грн, який здійснюється клієнтом протягом 30 днів з дня набрання законної сили вироку у кримінальному провадженні №0000680. Також визначили вартість витрат на проведення усних консультацій, збору доказів, складання процесуальних документів або адвокатських запитів, витрат на участь адвоката у судовому засіданні.

Статею 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу;

2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;

3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;

4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Тобто положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК. Натомість положення, які стосуються цивільного позову, визначені главою 9 КПК. Це свідчить про різну правову природу процесуальних витрат та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Натомість шкода у кримінальному провадженні пов`язана не з процесуальними відносинами, а з матеріально-правовими вчиненням кримінального правопорушення чи іншого суспільно-небезпечного діяння.

Сторони погодили адвокатський гонорар в сумі 20 000 грн. саме за за надання правової допомоги у кримінальному провадженні та його виплату після набрання законної сили.

Матеріали цивільної справи містять акт здачі прийняття робіт № ОУ-0000010 від 07.12.2020 року про участь адвоката у судовому засіданні у цивільній справі ( 2 посл) 4 000 грн (а.с.109).

Участь адвоката у судових засіданнях підтверджується протоколами судових засідань (а.с.58,92,114).

Таким чином, у судових засіданнях у цивільному провадженні при розгляді цивільної справи адвокатом надано докази на здійснення правової допомоги на суму 4 000 грн, як участь у судових засіданнях.

Матеріали кримінальної справи (а.с.290,291) містять засвідчену копію акту здачі прийняття робіт №№ ОУ-0000007 від 25.10.2020 року про участь адвоката у судовому засіданні (2 посл) 4 000 грн та участь адвоката у слідчій дії ( 1 посл) 000 грн. Загальна вартість робіт 6 000 грн, а також засвідчену копію квітанції до прибуткового касового ордеру від 25.10.2019 року на суму 6 000 грн. Наведені документи видані та оформлені у день ухвалення вироку судом першої інстанції - 25.10.2019 року.

Також матеріали кримінальної справи (а.с. 292,293) містять засвідчену копію акту здачі прийняття робіт №№ ОУ-0000002 від 11.02.2020 року про участь адвоката у судовому засіданні (1 посл) 2 000 грн та участь адвоката у слідчій дії (1 посл) 2 000 грн. Загальна вартість робіт 2 000 грн, а також засвідчену копію квітанції до прибуткового касового ордеру від 11.02.2020 року на суму 2 000 грн. Наведені документи видані та оформлені у день постановлення ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду - 11.02.2020 року.

Отже, у кримінальному провадженні витрати підтверджені на загальну суму 8 000 грн. Проте, в силу вищенаведених вимог КПК, умов договору на правову допомогу та наданими квітанціями про їх сплату, вони не є судовими витратами на правову допомогу у цивільній справі та пов`язаними з розглядом цивільного позову.

Враховуючи доведеність витрат на правову допомогу у цивільній справі на суму 2 000 грн, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, зменшивши визначену судом суму з 6 000 грн (шести тис. грн.) до 2000 грн (двух тис. грн).

В день ухвалення рішення судом першої інстнації, 07.12.2020 року, ОСОБА_3 подав заяву в якій він повідомив, що протягом 5-ти днів, відповідно до п.8 ст. 141 ЦПК України, буде надано докази сплати гонорару у розмірі 20 000 грн відповідно до п.4.5. Договору №32/19-к від 21.05.2019 року та якій він просить стягнути / а.с.120/ та документи були направлені електронною поштою з підтверджденням в паперовій формі шляхом надіслання рекомендованою поштою з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій ОСОБА_3 просить прийняти додаткове рішення про стягнення грошових коштів у розмірі 20 000 грн гонорар адвоката відповідно до п. 4.5. договору №32/19-к від 21.05.2019 та 6 000 грн за участь адвоката у судових засіданнях, останній додав до заяви доказ сплати гонорару адвоката відповідно до п.4.5. Договору №32/19 к від 21.05.2019 року копію квітанці ї від 11.12.2020 року на суму 20 000 грн та акт №ОУ 0000014 здачі прийняття робіт (надання послуг) гонорар адвоката згідно п. 4.5 договору 20 000 грн ( а.с.138).

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд першої інстанції, надав обгрунтований аналіз наданій адвокатом заяві про стягнення витрат на правову допомогу та дійшов правильного висновку про відстуність підстав для їх задоволення, застосувавши правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 03.11.2020 року по справі №810/3213/16, адвокатом не заперечено ненадання до заяви доказів понесення витрат в сумі 6 000 грн та додатково до обгрунтування ухвали суду колегія суддів вважає за необхідне вказати на умови договору про надання правничої допомоги щодо сплати гонорару в сумі 20 000 грн, який не стосується розгляду даної цивільної справи.

За викладених обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 , який діє від ОСОБА_4 відсутні, а тому ухвала суду першої інстанції від 25 січня 2021 року підлягає залишеннню без змін.

Керуючись статтями 367,374,376,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2020 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, зменшивши визначену судом суму з 6000 грн. (шести тис. грн.) до 2000 грн. (двух тис. грн).

В іншій оскакрженій частині це ж судове рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області про ухвалення додаткового рішення від 25 січня 2021 року залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2021 року

Суддя І.В. Склярська