Справа № 2-н/593/29/2021
У Х В А Л А

"02" квітня 2021 р. суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В.М. ознайомившись з заявою приватного акціонерного товариства «Тернопільгаз» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява приватного акціонерного товариства «Тернопільгаз» до боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу, відповідно до якої просить стягнути із боржника ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Тернопільгаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1490,63 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження регулюється розділом ІІ ЦПК України.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

П.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України до вимог, за якими може бути видано судовий наказ віднесено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Виходячи з наведеного, необхідними умовами для видачі судом судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг є: встановлення наявності у заявника права вимагати оплати житлово-комунальних послуг та відсутність спору між заявником та боржником.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), зокрема ним врегульовано, що таке житлово-комунальні послуги, коли вони мають оплачуватися.

Ч.1 ст. 2 вказаного Закону встановлено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг ч.1 ст. 903 ЦК України встановлено, що замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 1 Закону плата за абонентське обслуговування не застосовується щодо послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії.

Виходячи з наведеного обов`язковою умовою оплати послуги є надання такої послуги виконавцем комунальних послуг та спожиття такої послуги споживачем (замовником); споживач, за власним бажанням може вносити авансові платежі за ще не надані житлово-комунальні послуги, суд же може видати судовий наказ лише про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, які надані.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаютьсякопія договору,укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 168 ЦПК України у судовому наказі зазначається повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Ч.5 ст. 263 ЦПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з системно-логічного тлумачення норм ст. 163, 165, 168 ЦПК України у поєднанні із ч.5 ст. 263 ЦПК України суддя перед видачею наказу за заявою стягувача перевіряє чи заявлена вимога належить до вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України. Для встановлення вказаного суддя перевіряє, чи наведені у заяві обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги у заяві та додані до заяви докази підтверджують обставини, наведені у заяві про видачу судового наказу, зокрема, те, що вимога належить до вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України. У разі переконання судді в тому, що заявлена вимога належить до вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України і така вимога обґрунтована, виходячи з доданих до заяви про видачу судового наказу доказів, - суддя видає судовий наказ. Зважаючи на те, що під час видачі судового наказу досліджуються лише докази, надані заявником і не досліджуються докази на підставі яких встановлюються обставини, на які посилається боржник як на підставу своїх заперечень, - у судовому наказі зазначається про те, що суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Підсумовуючи викладене, необхідними умовами для видачі судом судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг є: встановлення наявності у заявника права вимагати оплати житлово-комунальних послуг; відсутність спору між заявником та боржником, яка здійснюється у спосіб дослідження доданих до заяви про видачу судового наказу доказів, встановлення факту відповідності розміру нарахованої виконавцем комунальних послуг заборгованості за житлово-комунальні послуги кількості спожитих житлово-комунальних послуг та їх ціні (тарифам).

З досліджених до заяви про видачу судового наказу доказів встановлено: 1) між заявником як виконавцем комунальних послуг та боржником як споживачем укладено договір про надання комунальних послуг з розподілу природного газу; 2) ОСОБА_1 , як споживач, послуг заявника (приватного акціонерного товариства «Тернопільгаз»)не споживав, оскільки з доданої до заяви про видачу судового наказу довідки про «Фінансовий стан побутового споживача станом на 30.11.2020 р.» випливає, що споживач ОСОБА_1 за період з 01.2020 року по 11.2020 спожив 0 (нуль) м. куб., тобто послуги з розподілу природного газу ОСОБА_1 в цей період не споживав, а тому в останнього відсутня заборгованість за оплату таких житлово-комунальних послуг за цей період.

Ч.4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, «Щодо застосування концепції негативного доказу у цивільному судочинстві» принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

У зв`язку з цим самого твердження заявника про те, що заборгованість ОСОБА_1 за надані послуги з розподілу природного газу становить 1490,63 грн. для видачі судового наказу про стягнення такої заборгованості недостатньо для видачі судового наказу.

Таким чином, заявник просить суд стягнути з ОСОБА_1 гроші за ненадані житлово-комунальні послуги. Такі вимоги приватного акціонерного товариства «Тернопільгаз» суперечать вимогам ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким регулюється надання житлово-комунальних послуг, тобто такі вимоги не належать до вимог про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Посилання заявника на Закон України «Про ринок природного газу» та Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою НКРЕП № 2494 від 30.09.2015 року, в частині, що суперечать Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не заслуговують на увагу, оскільки щодо Закону України «Про ринок природного газу» Закон України «Про житлово-комунальні послуги» є спеціальним Законом, що регулює надання житлово-комунальних послуг, а щодо Кодексу газорозподільних систем є актом вищої юридичної сили.

З досліджених доказів випливає, що у ОСОБА_1 як споживача відсутня заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг перед приватним акціонерним товариством «Тернопільгаз», оскільки ОСОБА_1 не зобов`язаний сплачувати не спожиті житлово-комунальні послуги з розподілу газу, - а тому вимоги заявника не належать до вимог про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу. Оскільки приватне акціонерне товариство «Тернопільгаз» подало заяву про видачу судового наказу до ОСОБА_1 , яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, то слід відмовити у видачі такого судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 161, 165, 166, 354, 355, п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою приватного акціонерного товариства «Тернопільгаз» до ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: