Справа № 2-170/11 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/3665/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2020 року в складі судді Грацай М.М. у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 2-170/2011,-

встановила:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення у справі № 2-170/2011за нововиявленими обставинами.

Вимоги обгрунтовував тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.09.2011, справа № 2-170/2011 йому відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17.09.2014 зазначене рішення суду у даній справі залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.10.2014 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Разом з цим, у нього виникли сумніви щодо законних рішень Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.09.2011 та Апеляційного суду Львівської області від 17.09.2014, тому він звернувся із заявою про вчинене кримінальне правопорушення до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області та із заявою до Західного офісу Держаудитслужби щодо проведення перевірки у ДП «Дрогобицьке лісове господарство».

30.10.2014 Дрогобицьким ВП за його заявою відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Західний офіс Держаудитслужби його заяву разом із доказами скерував у Дрогобицький ВП для внесення відомостей до ЄРДР, на підставі чого 21.10.2017 було відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Вважає, що розслідування проводилося неефективно.

Листом від 23.02.2018 ГУ Держпраці у Львівській області повідомило його про розгляд звернення від 31.01.2018 щодо перерахунку розміру відшкодування шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я при виконанні ним трудових обов`язків, за період з 01.01.1992 по 27.01.2001 у ДП «Дрогобицьке лісове господарство». Зокрема, повідомили з приводу допущених адміністрацією ДП «Дрогобицьке лісове господарство» порушень встановлених вимог при перерахунку розміру відшкодування шкоди та роз`яснило, що ГУ Держпраці у Львівській області не вправі звертатись до суду в інтересах працівника щодо стягнення в його користь із суб`єкта господарювання будь яких сум.

Таким чином, вважає, що письмові документи (докази): акт перевірки ГУ Держпраці у Львівській області від 26.12.2017, припис ГУ Держпраці у Львівській області від 27.12.2017, лист ГУ Держпраці у Львівській області від 23.02.2018, акт інспекційного відвідування ГУ Держпраці у Львівській області від 26.02.2018, постанова про накладення штрафу від 26.02.2018 мають значення для вирішення справи і є істотними (в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК) для постановлення правильного рішення у справі. Зазначені докази підтверджують складання службовими особами ДП «Дрогобицьке лісове господарство» підроблених документів (довідки №194 від 10.02.2003, довідки про перерахунок суми відшкодування шкоди ОСОБА_1 на виконання припису, перерахунку сум відшкодування шкоди ОСОБА_1 від 02.12.2010, довідки №788 від 25.07.2001).

Також вважає, що вищезазначені документи (докази) підтверджують складання недостовірного висновку експертом Харченко Г.С. № 7719 від 19.11.2013 у цивільній справі 2-170/2011 та підтверджують злочинні дії службових осіб ДП «Дрогобицьке лісове господарство» у заниженні сум відшкодування шкоди, а тому такі були приєднані до матеріалів кримінального провадження від 30.10.2014.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанції при винесенні рішень були використані підроблені документи.

Зазначає, що спостерігаючи протягом шести років за бездіяльністю правоохоронних органів, яка спрямована на неуможливлення проведення перевірки у ДП «Дрогобицьке лісове господарство» спеціалістами Західного офісу Держаудитслужби, він змушений звернутися до суду із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Стверджує, що строк подання заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами пропущений з поважних причин, оскільки він надіявся на ефективне, всебічне та об`єктивне досудове розслідування.

Просив поновити строк подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, скасувати у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.09.2011, справа № 2-170/2011 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство», треті особи: Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дрогобицькому районі Львівської області, Територіальна державна інспекція праці у Львівській області державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства соціальної політики України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №2-170/2011 залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , вважає ухвалу безпідставною та незаконною.

В апеляційній скарзі зазначає, що звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Оскільки пропустив строк на подання заяви на підставі п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, тому подав клопотання про його поновлення, однак, вважає, що суд безпідставно застосував таке до п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України та наслідки, які передбачені ст. 126 ЦПК України.

При цьому, подаючи заяву з підстав п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України строку не пропустив, оскільки строк подання заяви з цих підстав закінчується 17.09.2024.

Вважає, що Дрогобицький ВП ГУ НП у Львівській області сприяє щодо пропуску строку, оскільки проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № від 30.10.2014 більше шести років.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2020 року та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Учасники справи позивач ОСОБА_1 , представник відповідача ДП «Дрогобицьке лісове господарство», представники третіх осіб Дрогобицьке відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виходив з того, що заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення суду від 01.09.2011, яке набрало законної сили 17.09.2014, за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи), після спливу шести років з часу набрання рішенням законної сили, тобто заяву подано після спливу строків, визначених в частині другій ст.424 ЦПК України (не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили).

Таким чином, не зважаючи на те, що заявник просив поновити йому строк звернення із взаявою, так як пропущений, на його думку, з поважних причин, суд зазначив, що такий, згідно із ч. 3 ст. 424 ЦПК, не може бути поновлений, тому залишив без розгляду заяву на підставі ст. 126 ЦПК України.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами передбачені ст. 423 ЦПК України.

Згідно із роз`ясненнями наданих у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

В свою чергу, зважаючи на те, що у межах даного апеляційного провадження колегія суддів вирішує виключно процесуальне питання, а саме законність ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду зачви, яка перешкоджає подальшому провадженні у справі, обставини щодо підставності заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 2-170/2011, чи наявності таких в принципі, колегія суддів не перевіряє.

Так, перегляд судових рішень, що набрали законної сили за нововиявленими обставинами, є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення. Як на підставу перегляду рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2011 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2014 року, за нововиявленими обставинами заявник ОСОБА_1 покликається на істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Іншими словам, слідуючи принципу диспозитивності, заявник самостійно визначив підставу подання своєї заяви про перегляд судового рішення за нововияленими обставинами, зазначивши у заяві про відповідне та покликаючись на п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

В свою чергу, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України з урахуванням приписів частини першої цієї статті, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (ч. 3 ст. 424 ЦПК України).

Таким чином, ОСОБА_1 мав право подати заяву про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами в строк до 17 вересня 2017 року, однак, як зазначено вище, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подана останнім лише у вересні 2020 року.

Також, заявник не зазначає чітко про те, коли дізнався про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення, в контексті необхідності подання заяви протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами подана після закінчення процесуальних строків, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, тому рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2011 року у даній справі не може бути переглянуте за нововиявленими обставинами.

В свою чергу, питання процесуальних строків врегульовано Главою 6 Розділу І ЦПК України.

Так, стаття 126 ЦПК України визначає, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки заявник звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з пропуском строку на подання такої заяви, який в силу вимог ч.3 ст. 424 ЦПК України не може бути поновлений, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність залишення без розгляду такої заяви.

Враховуючи те, що визначений п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України трирічний строк є присічним і поновленню не підлягає в будь-якому випадку, доводи апеляційної скарги, які стосуються розгляду заяви по суті та тривалого проведення досудового розслідування, не беруться до уваги, оскільки правового значення для вирішення відповідного питання, в контексті пропуску такого строку, не мають.

В свою чергу, доводи апелянта про те, що він звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в тому числі на підставі п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, при цьому, подаючи заяву з цієї підстави строку не пропустив, не заслуговують на увагу, оскільки у поданій заяві від 29 вересня 2020 року він чітко покликався на п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, наводячи зміст цієї норми закону, відповідно як підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами називав істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, відтак покликався на такі письмові документи (докази): акт перевірки ГУ Держпраці у Львівській області від 26.12.2017, припис ГУ Держпраці у Львівській області від 27.12.2017, лист ГУ Держпраці у Львівській області від 23.02.2018, акт інспекційного відвідування ГУ Держпраці у Львівській області від 26.02.2018.

Натомість, п. 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, як підставу для перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами, визначає встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі, однак, на такі докази ОСОБА_1 у заяві від 29 вересня 2020 року не покликався.

Наведене дає підстави для висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, тому підстави для її скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Окремо колегія суддів зазначає, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточного судового рішення та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення іншого рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Желтяков проти України", заява N 4994/04, від 09 червня 2011 року, § § 42-43).

Поряд з цим, таких обставин у справі колегією суддів не встановлено, при цьому з моменту ухвалення остаточного рішення пройшло понад шість років.

З огляду на викладене, апеляційна скарга відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, оскільки постановлена з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2020 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 квітня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк