МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. Справа №370/660/21

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., із секретарем судового засідання Прокопчук О.О., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , (далі - відповідач) про стягнення боргу, в якому вказав, що передав останньому грошові кошти у розмірі 10000000 грн., на умовах укладеного між ними договору позики від 19.08.2018 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується Актом прийому-передачі від 19.08.2018 року. За умовами договору, відповідач зобов`язувався повернути позику до 10.01.2021 року, однак зобов`язання не виконав, позику не повернув. 11.01.2021 року позивачем було вручено відповідачу Претензію про повернення боргу. В свою чергу відповідач у відповідь на Претензію, надав відповідь, в якій визнав наявність боргу у повному обсязі, та зазначив, що не може повернути борг у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Станом на день звернення до суду відповідач борг позивачу не повернув.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 31.03.2021 року позов ОСОБА_1 , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.04.2021 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

У підготовче судове засідання позивач не прибув, подав суду письмову заяву, згідно якої просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач також в судове засідання не прибув, в установлений судом строк та в установленому порядку подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав повністю та просив слухати справу у його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши докази, судом встановлено наступне.

19.08.2018 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, був укладений договір позики (далі - договір), за умовами якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10000000 (десять мільйонів) грн., та зобов`язався їх повернути у термін до 10.01.2021 року (п.п. 1, 2 договору) (а.с. 5).

За умовами п. 6 договору, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошей готівкою або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.

Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується Актом прийому-передачі грошових коштів від 19.08.2018 року, який є додатком до договору (а.с. 7).

11.01.2021 року позивачем було вручено відповідачу Претензію про повернення боргу з вимогою про сплату заборгованості (а.с. 8).

В свою чергу відповідач у відповідь на Претензію надав відповідь, в якій визнав наявність боргу у повному обсязі, та зазначив, що не може повернути борг у зв`язку із скрутним матеріальним становищем (а.с. 9).

Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (стаття 1047 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, судом було встановлено, що позивач умови договору виконав належним чином, передав відповідачу кошти у розмірі 10000000 грн. В свою чергу відповідач у порушення вказаних норм закону та умов договору, в обумовлений договором строк позику не повернув. Вказані обставини підтверджуються договором позики та Актом прийому-передачі грошових коштів. Доказів повернення позики відповідачем суду не надано та доводи позивача не спростовано.

Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач (позичальник) належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі 11350 грн., сплаченого судового збору (а.с. 1).

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 200, 206, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000000 (десять мільйонів) гривень боргу, 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень судових витрат, а всього 10011350 (десять мільйонів одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.04.2021 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 - адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Тандир