Справа № 930/104/21
Провадження №2/930/301/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16.04.2021 року м.Немирів

у складі: головуючого судді Войницької Т. Є.

за участі секретаря судового засідання Вакрар Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12.12.2019 року по справі №140/681/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти у розмірі: борг - 238000 грн. 00 коп., три відсотки річних - 997,64 грн. та судовий збір у сумі 2875 грн. 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення, заяв від нього на адресу суду не надходило, відзиву на позовну заяву не направляв.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин та приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12.12.2019 року по справі №140/681/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти у розмірі: борг - 238000 грн. 00 коп., три відсотки річних - 997,64 грн. та судовий збір у сумі 2875 грн. 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. (а.с.15-18)

Дане рішення набрало законної сили 13.01. 2020 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його вини конання (договір чи діалект)

Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18)

Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

З урахуванням вищевикладеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення.

Враховуючи той факт, що рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12.12.2019 року набрало законної сили 13.01.2020 року, позивач має право на стягнення інфляційних втрат за період з 13.01.2020 року.

В процесі примусового виконання вищевказаного рішення суду на користь позивача з відповідача було стягнуто частину боргу, а саме: 06.11.2020 року - 1093,20 грн., а тому віднявши цю суму заборгованість за рішенням суду складає 240779,44 грн.

Згідно розрахунку наданого позивачем, який здійснений в системі Ліга-Закон, перевіреного судом, загальний розмір інфляційних втрат за період з 13.01.2020 року по 15.01.2021 року складає - 12020 грн. 05 коп., сума 3% річних за користування грошовими коштами за період з 13.01.2020 року по 15.01.2021 року складає 7283 грн.13 коп., що разом становить 19303,18 грн. (а.с.25-26).

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 908,00 гривень, згідно квитанції (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 625 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 137,141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Немирівським РВ УМВС у Вінницькій області 13.08.1999 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 виданий 27.11.2018 :

-3% річних за користування грошовими коштами за період з 13.01.2020 року по 15.01.2021 року в сумі 7283 (сім тисяч двісті вісімдесят три) гривні 13 копійок;

-інфляційні втрати за період з 13.01.2020 року по 15.01.2021 року в сумі 12020 (дванадцять тисяч двадцять) гривень 05 копійок.

-судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Т. Є. Войницька