Справа № 164/2025/20
Категорія: 304090000
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2021 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді Невара О.В.,
при секретарі Шумік О.І.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтувала тим, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , належать їй на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстрована відповідач, однак за цією адресою з 25 серпня 2018 року не проживає. В добровільному порядку ОСОБА_2 з будинку, що належить позивачу, не виписалася і не збирається цього робити. Факт непроживання відповідача в будинку, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, понад один рік без поважних причин підтверджується довідкою Рудниківського старостинського округу Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області № 1392 від 23 листопада 2020 року. Вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 в зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік і повинна бути виписаною з даного помешкання. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 на виклик в судове засідання не з`явилася, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлялася судом про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Згідно ч. 5-7 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1-5, 9-10 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 була належним чином завчасно повідомлена про час та місце розгляду справи.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала щодо розгляду справи у відсутності відповідача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача ОСОБА_2 , ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров?я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_1 на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстрована відповідач, однак за цією адресою з 25 серпня 2018 року не проживає. В добровільному порядку ОСОБА_2 з будинку, що належить позивачу, не виписалася і не збирається цього робити. Факт непроживання відповідача в будинку, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, понад один рік без поважних причин підтверджується довідкою Рудниківського старостинського округу Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області № 1392 від 23 листопада 2020 року. Зазначені обставини в судовому засіданні підтвердила позивач ОСОБА_1 , свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також це встановлено з досліджених судом довідки Рудниківського старостинського округу Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області № 1392 від 23 листопада 2020 року, довідки Рудниківського старостинського округу Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області № 1414 від 1 грудня 2020 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124820541 від 22 травня 2018 року.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_2 з 25 серпня 2018 року по даний час не проживає за місцем реєстрації вбудинку по АДРЕСА_1 .
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем ОСОБА_2 відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги, а також доказів про необґрунтованість заявлених позивачем вимог станом на час розгляду справи не подано.
Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 відсутня в будинку по АДРЕСА_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, з 25 серпня 2018 року, тобто більше одного року, без поважних причин, вона втратила право користування вказаним житловим будинком, а тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , підлягають до повного задоволення.
Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 29, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 156, 163, 167 ЖК України, Законом України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" від 11.12.2003 року, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Макаревичі Ківерцівського району Волинської області, зареєстровану в АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Маневицьким районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя районного суду О.В. Невар