ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

23 квітня 2021 року
м. Харків

справа № 638/9854/20
провадження № 22-ц/818/2301/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Котелевець А.В.,
суддів Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня 2021 року в складі судді Цвіри Д.М.,
у с т а н о в и в:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовна заява мотивована тим, що з 14 листопада 2014 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 02 грудня 2016 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова. Мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Вона не працює, у січні 2020 року закінчила навчання у Харківському національному університеті радіоелектроніки та її документи направленні до Шевченківського районного військово комісаріату м. Харкова для прийняття на військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією у відповідності до вимог діючого законодавства України, але не менш мінімального розміру, встановленого діючим законодавством України, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою обрано неналежний спосіб стягнення аліментів, а саме шляхом стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не передбачено чинним законодавством.
29 січня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відмову у стягненні аліментів є помилковими та порушують права дитини. Відповідач у суді першої інстанції визнав її позов в повному обсязі, що свідчить про можливість призначення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
24 лютого 2021 року ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відзив мотивовано тим, що чинним законодавством не передбачено стягнення аліментів на дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цей розмір не є тотожним твердій грошовій сумі, оскільки не є зафіксованим у конкретній грошовій сумі і постійно змінюється. Також зазначав, що він приймає участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини, в тому числі сплачує утримання сина у яслах-садку.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня 2021 року за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України та частини першої статті 369 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 747 (а. с. 11).
Згідно з довідкою від 21 березня 2015 року № 217, виданою Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад» (ясла-садок) «281 Харківської міської ради», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованцем групи молодшого дошкільного віку № 7 з 01 листопада 2017 року по теперішній час. Вартість харчування на одну дитину на день складає 25 грн з розрахунку: 10 грн бюджет та 15 грн - батьківська плата.(а. с. 13).
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статей 150, 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, з метою забезпечення найкращих інтересів дітей судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, гарантованому законом.
ОСОБА_1 не позбавлена можливості у разі зміни істотних обставин звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Доводи відповідача, що він приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини не впливають на висновки суду про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дитини.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 січня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Дзержинським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 02 жовтня 2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 липня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позов залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 23 квітня 2021 року.
Головуючий А.В. Котелевець
Судді І.В. Бурлака
О.М. Хорошевський