Справа № 522/2675/21
Провадження № 2/522/5559/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28 квітня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Косіциної В.В., розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 березня 2019 року нею було придбано квартиру у власність, де зареєстрованою значиться відповідач. При цьому, відповідач не є членом сім`ї позивача та фактично не проживає за зареєстрованим місцем проживання у квартирі. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження позивачем своїм майном.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, також в ній він зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у нього даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

В даній справі відповідачі належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; двічі не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзив. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, викладеній в його заяві, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Оскільки справа розглядається в порядку спрощеного провадження, а отже на виготовлення повного тексту в суду є п`ять днів, а тому керуючись положеннями ст. 268 ЦПК датою даного рішення є дата складання його повного тексту 28.04.2021 року.

Судом на підставі доказів наданих позивачем встановлені наступні обставини.

05 березня 2019 року між ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі - продажу квартири номер АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з двох жилих кімнат, загальною площею 28, 5 кв. м., в тому числі житловою площею 19,5 кв.м., від 05.03.2019 року, серія та номер 140, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котовою О.В. (а.с. 9).

Так, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45816431 від 05.03.2019 року, ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10).

Як з`ясовано судом, 13.01.2021 року адвокатом Казани Л.В. було подано до Департаменту надання адміністративних послуг адвокатський запит, в якому просила надати відомості про зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_1 .

20 січня 2021 року адвокат ОСОБА_4 отримала відповідь Департаменту надання -адміністративних послуг №38/01-07, в якій Департамент зазначив, що з метою надання повної з об`єктивної відповіді Департаментом наразі вживаються заходи щодо отримання литкової інформації (а.с. 11).

09.02.2021 року згідно відповіді Департаменту надання адміністративних послуг №38/01-07/1, «Додатково до листа від 20.01.2021 №38/01-07 Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради інформує, що за обліковими даними Департаменту станом на 08.02.2021 у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 з 28.11.2014 значиться зареєстрованим місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 12).

За твердженням позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є членом сім`ї позивача та фактично не проживає за зареєстрованим місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

Разом з тим, оскільки відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України, на адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області було направлено запит щодо його зареєстрованого місця проживання (перебування).

24.02.2021 року на адресу суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, з якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_3 .

З метою перевірки судом зроблено запит до Шабівської сільської ради від 13.04.2021 року.

Згідно відповіді сільського голови Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району від 14.04.2021 року № 1066/06.1-04/1360, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а також дана інформація підтверджена даними Реєстру територіальної громади Державної міграційної служби України.

Водночас, відповідно до наданої позивачем на адвокатський запит відповіді від 18.02.2021 року № 305/01-07 за обліковими даними Департаменту станом на 08.02.2021 (дата здійснення перевірки, що зазначена у відповіді Департаменту № 38/01-07/1 від 09.02.2021) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятим з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 не значиться. З огляду на те, що процес формування реєстру територіальної громади м. Одеси ще не завершено, Департамент надає відомості про зареєстрованих осіб на підставі інформації, що наявна в Департаменті на момент звернення відповідної особи. Вищезазначене слугувало причиною виникнення розбіжностей між відомостями № Kl-219517-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку за адресою: АДРЕСА_2 від 09.01.2020 та листом Департаменту № 38/01-07/1 від 09.02.2021.

Таким чином, судом встановлено наявність розбіжностей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача

ОСОБА_2 за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 фактично не проживає, не сплачує комунальні послуги, фактично проживає за іншою адресою.

Зазначені обставини, не заперечуються стороною та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі в квартирі не проживає та не є членом сім`ї позивача. За комунальні послуги та інші витрати по експлуатації квартири не сплачуються кошти. Тягар утримання квартири лежить на позивачеві.

Одночасно, суд дослідив фототаблиці надані до позовної заяви, з яких вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться в непридатному для проживання стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Частиною другої статті 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Суд встановив, що реєстрація відповідача в квартирі, яка є приватною власністю позивачки, створює перешкоди у користуванні останньою своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 , на теперішній час в квартирі АДРЕСА_1 не проживає понад один рік, що підтверджується матеріалами справи, вселитися в квартиру не намагалась, в чому ніхто не перешкоджав, не має на даній житловій площі особистих речей, суд доходить висновку, що відповідач внаслідок відсутності понад встановлені строки в даній квартирі втратила право користування цією квартирою.

За таких обставин, враховуючи те, що реєстрація ОСОБА_2 створює перешкоди позивачеві у користуванні квартирою, ці перешкоди мають бути усунуті, а тому суд задовольняє вимоги позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 316, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 263-265, 282-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , 2000 року народження, таким, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Після набрання законної сили, судове рішення є підставою зняття особи з реєстрації місця проживання.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 28 квітня 2021 року.

Суддя Косіцина В.В.

28.04.2021