Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2021 Справа №607/4367/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі: 12685 грн. за понесені нею послуги та лікування дитини та 9522,18 грн. - заборгованість по аліментах. Позов мотивовано тим, що шлюб із відповідачем був розірваний 30.03.2018 року. Батько дитини не приймає участь в утриманні дитини, не сплачує щомісячно аліменти, які були присудженні йому згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду № 607/533/18 від 09.01.2019р в розмірі 1500 грн. Станом на 01.03.2021р. заборгованість по сплаті аліментів складає 9522,18 грн. У зв`язку із станом здоров`я сина, вона понесла витрати на лікуванням, придбала окуляри, нічні лінзи, систему для зволоження очей, яку в подальшому потрібно змінювати кожного місяця на протязі року, та планує понести затрати на систему зволоження до кінця року на суму 4400 грн. Був проведений огляд дитини в лікаря, закуплені лікарства та проведено УЗД органів калитки. Також син ОСОБА_3 навчається у першому класі Тернопільської загальноосвітньої школи № 23 та харчується без пільг, тому вона оплачує харчування сина в розміні 24 грн. кожного дня, що в сумі за місяць складає 480 грн., а в подальшому до кінця року складе - 2400 грн. Оскільки, обоє із батьків зобов`язані приймати однакову участь в утриманні дітей, тому вважає, що із відповідача ОСОБА_1 слід стягнути половину коштів на лікування та харчування сина, які вона понесла та очікує понести, а саме в розмірі 12685 грн.

Ухвалою судді від 12 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки, відзиву на позов від відповідача не надходило. У зв`язку із чим суд постанови ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

З 07 вересня 2013р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2018 року по цивільній справі № 607/532/18.

В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.02.2014р.

Позивачка разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають окремо від відповідача за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ПП «ТернопільКомСервіс» № 255 від 05.03.2021 року.

Згідно виконавчого листа №607/533/18 від 27.02.2019 виданого Тернопільським міськрайонним судом, із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи із ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Бойко Д.О. станом на 01.03.2021 рік розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 9522,18 грн.

ОСОБА_2 понесла витрати на лікування сина, згідно заключення дитячого офтальмолога ОСОБА_5 клініки ОРТІСLАВ, придбала окуляри за ціною 2530 грн., згідно товарного чеку від 27.07.2020 року та нічні лінзи за ціною 6750 грн. та 6750 грн. згідно товарних чеків №35 від 11.12.2020 року та № 6 від 01.02.2021 року.

За консультацію з приводу ортолінзи в лікаря ОСОБА_6 позивач оплатила 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №145 від 21.11.2020 року.

За придбання системи зволоження очей позивач оплатила 1300 грн., що підтверджується фіскальними чеками від 19.01.2021 року та 13.02.2021 року.

За проходження УЗД калитки в ТОВ «Лікувально-діагностичнеий Центр «Мій лікар» оплачено 150 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 10.10.2020 року.

Також ОСОБА_2 придала медикаменти на суму 601,09 грн., що підтверджується чеками від 09.02.2021р., 21.01.2021р., 29.01.2021р. та 01.02.2021 року.

Таким чином, ОСОБА_2 понесла витрати на лікування сина на загальну суму 18581,09 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі

Вказаний правовий висновок викладено в Постанові Верховного суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування сина підлягає задоволенню, оскільки вказані витрати відносяться до додаткових витрат на дитину та доведені з боку позивача належними та допустимими доказами, а тому з відповідача підлягає до стягнення сума в розмірі 9290,55 грн., тобто половина від сплаченої позивачем суми в розмірі 18581,09 грн.

Позовні вимоги про майбутні витрати на обстеження та закупівлю лікарств на суму 4600 грн. до задоволення не підлягають, оскільки вказана сума не доведена ОСОБА_2 належними та допустими доказами. При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату харчування дитини в школі - не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України, а є поточними витратами на утримання дитини (аліментами), а тому задоволенні вимог про стягнення витрат на харчування дитини слід відмовити.

Відносно позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментах в розмірі 9522,18 грн., то суд зазначає, що відповідно до частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Спір про розмір боргу по аліментах в цій справі відсутній, а тому відсутні і правові підстави для повторного стягнення вказаної заборгованості рішенням суду. Заборгованість з аліментів стягується саме виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментах на суму 9522,18 грн. слід відмовити.

З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення вимог позову, та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суми грошових коштів в розмірі 9290,55 грн., понесених додаткових витрат на дитину.

Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір ), відтак, відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 258, 263, 259, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину в розмірі 9 290 (дев`ять тисяч двісті дев`яносто ) гривень 55 копійок.

В іншій частині вимог позову - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк