ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 643/14165/20

провадження № 22-ц/818/3105/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Бурлака І.В., Маміної О.В.

сторони справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство « Страхова компанія « АРКС»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова, ухвалене 09 лютого 2021 року у складі судді Сугачової О.О., -

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство « Страхова компанія « АРКС» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 сплачене страхове відшкодування у розмірі 49 727 грн 89 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Позов мотивований тим, що 20.12.2019 о 03:20 відповідач, керуючи автомобілем марки «BMW 3281», д/н НОМЕР_1 , по вул. Сумській, 83 в м. Харкові скоїв зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП. Автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. На момент ДТП між сторонами по діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31.01.2019 №АО/0421858, внаслідок чого позивачем сплачено потерпілій особі суму страхового відшкодування в розмірі 49727,89 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача вв порядку регресу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року позовні вимоги ПАТ « Страхова компанія « АРКС» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 49727 грн 89 коп. сплаченого страхового відшкодування та 2 102 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована відповідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31.01.2019 №АО/0421858, внаслідок чого позивачем сплачено потерпілій особі суму страхового відшкодування в розмірі 49727,89 грн. Вина відповідача у скоєнні ДТП 20.12.2019, внаслідок якого автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження встановлена постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.03.2020. Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачене страхове відшкодування в порядку регресу.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в постанові Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 вина відповідача у скоєнні ДТП не доведена, оскільки адміністративне провадження відносно апелянта було закрите й постановою не встановлена. Іншими доказами вина апелянта у скоєнні ДТП не доведена.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, 20.12.2019 о 03:20 відповідач , керуючи автомобілем марки «BMW 3281», д/н НОМЕР_1 , по вул. Сумській, 83 в м. Харкові скоїв з автомобілем марки «Daewoo Lanos», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.7).

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Власником автомобіля марки «BMW 3281», д/н НОМЕР_1 , згідно з полісом № АО /0421858 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є ОСОБА_1 ( а.с.8).

Власником автомобіля «Daewoo Lanos», д/н НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , згідно заяви про подію та на виплату за договором від 28.12.2019 р. ( а.с.11).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , провадження по справі закрито, внаслідок закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.7).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «BMW 3281», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/ 0421858, укладеного з ПАТ « Страхова компанія « АРКС» 31.01.2019 (Поліс №А0/0421858) (а.с.8).

Згідно Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 38.1.1. ст. 38 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

28.12.2019 р. ОСОБА_2 , повідомив позивачу про страхову подію (а.с. 9-11). Згідно звіту про визначення вартості відновлюваного ремонту від 28.01.2020 та страхового акту № АRX2540439 від 10.02.2020, розмір матеріального відшкодування становить 49 727, 89 грн. (а.с. 12 36).

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування № 138/21 від 10.02.2020 р. розмір страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_2 складає 49 727, 89 грн. (а.с. 37).

Платіжним дорученням № 641 134 від 11.02.2020 позивач підтвердив виплату потерпілому ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 49727, 89 грн.( а.с.39)

За змістом постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 ОСОБА_1 , з невідомих причин залишив місце ДТП, яке сталося 20.12.2019. З урахуванням того, що строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений ст. 38 КУпАП сплив, суд закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було закрите на підставі п.7 ст.247 КУпАП( а.с.7)

Верховний Суд у своїх постановах від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 та від 16.04.2019 у справі № 927/623/18 зробив висновок, що з правового аналізу п.7 ч.247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - однин із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статті 16 ЦК України.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України)

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності судочинства, позивач звільняється від обов`язку доказування вини відповідача у заподіянні шкоди.

Так, частиною 2 статті 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних обставин (аналогічна усталена правова позиція наведена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 08.05.2018 № 922/2026/17, від 21.09.2018 у справі № 910/19960/15).

З огляду на вищевикладене, судова колегія не погоджується з доводами відповідача про відсутність належних та допустимих доказів його вини. В супереч вимог ст.12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду належних та допустимих доказав своєї не винуватості та доказів на спростування доводів позивача.

Тому суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини відповідача в ДТП, яке сталося 20.12.2019, що спричинило за собою необхідність страхового відшкодування, за яким позивачу перейшло право регресної вимоги до відповідача на суму в розмірі 49727,89 грн.

Оскільки позивач після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до відповідача, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм п. 38.1.1. ст. 38 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І.В. Бурлака

О.В. Маміна