Справа № 158/3245/19 Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В.
Провадження № 22-ц/802/324/21 Категорія: 16 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Шевчук Л. Я., Осіпука В.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Савчук О.В,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування рішення сільської ради та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що їй на праві спільної сумісної власності з чоловіком ОСОБА_5 належить будинковолодіння у АДРЕСА_1 . Їй було виділено для обслуговування цього будинку земельну ділянку площею 0,25 га, яку вона приватизувала в 2014 році. Проте, за даними погосподарської книги за її домогосподарством рахується земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,55 га.

Вказує, що рішенням Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №30/6 від 27.10.2014 року їй було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу, загальною площею 0,0630 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за вищевказаною адресою.

Зазначає, що під час виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку було встановлено, що суміжні землекористувачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протиправно заволоділи частиною її земельної ділянки, тим самим позбавили її права володіння та права на приватизацію земельної ділянки площею 0,487 га (0,55 га 0,0630 га = 0,487 га).

Позивач покликається на те, що рішенням Дубищенської сільської ради № 25/7 від 21.05.2009 року земельна ділянка площею 0,03 га, якою вона користувалась та бажала її приватизувати, була передана у власність відповідачу ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства, чим, на її переконання, порушено її право користувача та право на отримання ділянки у власність.

Крім того, вказує, що відповідач ОСОБА_3 також безпідставно користується її земельною ділянкою 0,03 га, якою користувалась позивач і бажала її приватизувати.

З урахуванням уточнених та змінених позовних вимог просила визнати неправомірним та скасувати рішення Дубищенської сільської ради № 25/7 від 21.05.2009 року "Про передачу земельних ділянок у власність" про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та зобов`язати ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку площею 0,03 га за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим у зв`язку із тим, що суд при його постановленні зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, а також порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Просить рішення суду скасувати. Апеляційна скарга мотивована тим, що сільська рада безпідставно, з порушенням вимог ч. 1 ст. 142 ЗК України вилучила з домогосподарства, головою якого є ОСОБА_5 , земельну ділянку площею 0,30 га та передала її до складу земель резервного фонду та згодом у власність ОСОБА_4 . У зв`язку з цим рішення Дубищенської сільської ради №25/7 від 21.05.2009 року є неправомірним. Також вказує, що незаконним є користування відповідачем ОСОБА_3 належною їй частиною земельної ділянки площею 0,03 га, а тому просить задовольнити її апеляційну скаргу.

У відзивах на апеляційну скаргу селищна рада та представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 вважають апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що до задоволення не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не довела, що відповідачем по справі Дубищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області при прийнятті рішення №25/7 від 21.05.2009 року «Про передачу земельних ділянок у власність» порушено її право як землекористувача на земельну ділянку площею 0,03 га, розташовану в с. Башлики Ківерцівського району Волинської області, відведену відповідачу по справі ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства, а також не довела факту незаконного зайняття відповідачем ОСОБА_3 , земельної ділянки площею 0,03 га, що належала позивачу ОСОБА_1 , та не надала доказів, які це право підтверджують, що могло бути підставою для задоволення позову. Судом на підставі досліджених доказів у їх сукупності встановлено, що оспорюване у цій справі рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009 року прийняте на підставі та у межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду є правильними та відповідають зазначеним вимогам закону.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №31/10 від 19.03.2010 року за її заявою позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га у власність із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у с. Башлики за рахунок земель резервного фонду Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області (а.с.36).

Рішенням Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №30/4 від 27.10.2014 року вказаний проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_4 площею 0,25 га, кадастровий номер :05:001:0153, було затверджено (а.с.37, 123-139).

Згідно з актом прийому-передачі межових знаків на зберігання від 20.06.2013 року землевласнику ОСОБА_1 щодо межі земельної ділянки площею 0,25га, що знаходиться в с. Башлики Ківерцівського району Волинської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у присутності користувачів суміжних земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має; власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено (а.с.199-200).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №28942300 від 03.11.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28942428 від 03.11.2014 року позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована по АДРЕСА_4 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.3,4).

До матеріалів справи позивачем ОСОБА_1 додано копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.09.2014 року, яким підтверджується, що чоловік позивачки ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:001:0433, в с.Башлики Кіерцівського району Волинської області. Дата державної реєстрації земельної ділянки Відділом Держземагентства у Ківерцівському районі - 26.05.2014 року.

Як пояснила позивач ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, вони з чоловіком ОСОБА_5 постійно проживають разом і ведуть спільне господарство, шлюб не розривали, будинок у АДРЕСА_1 , що належить їм на праві спільної сумісної власності, у них один, іншого будинку у їх власності немає.

За заявою ОСОБА_1 рішенням Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №30/6 від 27.10.2014 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» позивачу було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу Дубищенської сільської ради загальною площею 0,063 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 48). Дана земельна ділянка позивачем не приватизована.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач покликається на те, що згідно із записами погосподарського обліку за її домогосподарством за вищевказаною адресою рахується земельна ділянка загальною площею 0,55 га. Однак, рішенням Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009 року, про які їй стало відомо під час розгляду даної справи судом, земельна ділянка площею 0,03 га була передана у власність відповідачу по справі ОСОБА_4 . Позивач стверджує, що дана земельна ділянка належить їй, і вона має намір її приватизувати, а тому вважає вказане оскаржуване рішення неправомірним та просить його скасувати.

В матеріалах справи є копія рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 7/10 від 29.11.1996 року "Про виділення земельних ділянок для громадян с/ради у приватну власність", з якого видно, що сільська рада вирішила передати у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства громадянам за доданим списком, зокрема і ОСОБА_5 , ОСОБА_3 . Площі земельних ділянок в рішенні не вказуються (а.с.202-203 т.1).

Як вбачається з копій погосподарської книги, станом на 1996 рік за господарством ОСОБА_5 рахувалось 0,40 га, а лише з 1997 року - 0,55 га (а.с.195-196 т.).

В домогосподарстві ОСОБА_3 рахувалось станом на 1996 рік за погосподарською книгою 0,43 га, а з 1997 року - 0,85 га (а.с.204-205 т.1).

Згідно з даними погосподарського обліку станом до 2009 року за домогосподарством по АДРЕСА_1 , головою якого є ОСОБА_5 , рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,55 га. (а.с.43-44 т.1).

Відповідно до акту земельної комісії Дубищенської сілської ради від 01.06.2017 року в результаті замірювання земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , комісія встановила, що площа ділянки становить 31,95 кв. м.

Рішенням сесії Дубищенської сільської ради Ківерцівського району №29/3 від 23.11.2009 року було припинено право користування земельною ділянкою та вилучено її з користування ОСОБА_5 розміром 0,30 га та передано до складу земель резервного фонду сільської ради (а.с.42 т.1 на звороті). Дане рішення не оскаржувалось. Однак, в користуванні ОСОБА_5 присадибна земельна ділянка площею 0,25 га залишилась, яка на даний час також приватизована.

А отже, позивач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_5 скористались своїм правом на приватизацію земельних ділянок і мають у власності всього землі площею 0,50 га (0,25 га + 0,25 га) та право на приватизацію ще ділянки площею 0,0630 га для ведення особистого селянського господарства за рішенням сільської ради, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Рішенням Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №19/6 від 27.06.2008 року відповідачу по справі ОСОБА_4 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25га, з цільовим призначення для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Башлики Ківерцівського району Волинської області (а.с.191, 106-122).

Судом встановлено, що рішенням сесії Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009 року відповідачу по справі ОСОБА_4 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,03га в с. Башлики Ківерцівського району Волинської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка на даний час не приватизована.

Згідно з Державним актом серії ЯД №317794 відповідач ОСОБА_4 є власником даної земельної ділянки (а.с.192).

Заява ОСОБА_1 про скасування даного рішення розглядалась на сесії Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області 31.10.2016 року і рішенням №8/13 в задоволенні заяви було відмовлено, а оскаржуване рішення залишено без змін.

За інформацією сільської ради встановлено, що ОСОБА_3 державні акти на право власності на земельні ділянки: для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,18 га та для обслуговування житлового будинку 0,25 га не видавались.

Згідно погосподарського обліку населених пунктів Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за 1995 рік за домогосподарством відповідача по справі ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_5 рахується земельна ділянка площею 0,43 га (а.с. 82), а за 2004-2005 рр., 2016-2019 рр. 0,42 га (а.с.84-85).

Рішенням сесії Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №6/10 від 11.04.2003 року відповідачу по справі ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка площею 0,42 га, яка на даний час не приватизована, що відповідає записам погосподарського обліку (а.с.15).

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, крім іншого, належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118 та 186-1 ЗК України.

Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статті 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про землеустрій» до повноважень сільської ради віднесено організацію і здійснення землеустрою, вирішення інших питань у сфері землеустрою, відповідно до закону.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Отже, з наведених вище обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності наявні підстави для висновку, що оспорюване у цій справі рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009 року прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів того, що відповідачем ОСОБА_3 незаконно використовується належна на праві користування чи власності позивачу ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,03 га, яку вона просить звільнити, позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є необгрунтовані та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не ґрунтуються на законі та доказах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів, викладених у апеляційній скарзі, немає.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: