ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4269/21 Справа № 210/5986/20 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/5986/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року, яке ухвалено суддею Хлистуненко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року , -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса.

Позовна заява обґрунтована тим, що 02.06.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив виконавчий напис за реєстраційним № 4431 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.09.2010 року в сумі 108 630,32 грн., та витрат за його вчинення в сумі 1800,00 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису державним виконавцем Металургійного ВДВС м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Літвіном В.В. було відкрито виконавче провадження № 54920237 та 06.04.2018 року прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На підставі вказаної постанови та виконавчого напису бухгалтерією ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було утримано з заробітної плати позивача грошову суму у розмірі 12484,17 грн. та перераховано на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2019 року було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., реєстр №4431 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.09.2010 року в сумі 108 630,32 грн., та витрат за його вчинення в сумі 1800,00 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.11.2019 року рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2019 року скасоване лише в частині стягнення судового збору. В зв`язку з цим, 19.12.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 54920237.

Позивач вказує, що підставою отримання відповідачем суми у розмірі 12484,17 грн. було стягнення з нього у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, отже вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню.

В зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на його користь суму, стягнуту за виконавчим написом, в розмірі 12484, 17 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму стягнену за виконавчим написом нотаріуса в розмірі 12484 гривень 17 копійок. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 гривен 80 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції не були з`ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що рішення суду не ґрунтується на матеріалах справи та не узгоджується з вимогами законодавства.

Позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх заявлених вимог. Судом першої інстанції не перевірено доводів про те, що відповідач не отримував суму у розмірі 12484,17 грн., як це стверджує позивач.

Посилаючись на правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88цс13, від 03 червня 2015 року у справі №6-100цс15, вказує, що загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним, та більш того у тій сумі, що зазначає позивач.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу.

У відзиві на апеляційну скаргу до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до них документів іншим учасникам справи,позивач зазначив, що суд першої інстанції правомірно застосував норми ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №4431 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.09.2010 року в сумі 108630,32 грн., а також витрат за його вчинення в сумі 1800,00 грн. (а.с. 4).

Постановою державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Літвін В.В. відкрито виконавче провадження № 54920237 з виконання виконавчого напису №4434, виданого 02.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 110430,32,32 грн. (а.с. 5).

Згідно постанови державного виконався про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.04.2018 року було звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.6).

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2019 року було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 02.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., реєстр №4431 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.09.2010 року, в сумі 108 630,32 грн., та витрат за його вчинення, в сумі 1800,00 грн. (а. с. 8-9)

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.11.2019 року рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2019 року скасоване лише в частині стягнення судового збору. В зв`язку з цим, 19.12.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 54920237 ( а.с. 10-11).

Згідно довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за вих. № 86762 від 08.02.2020 року з ОСОБА_1 стягнуті кошти в розмірі 12484,17 грн. за період з 01.01.2018 року по 30.09.2018 року, які утримані згідно виконавчого напису №4431 Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу на погашення боргу в сумі 110430,32 грн. на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 12).

Відповідно виписки з Приват 24 за 2018 рік вбачається, що зазначені в довідці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» грошові кошти були перераховані на картковий рахунок НОМЕР_1 , де в колонці «Деталі операції» зазначено «погашення заборгованості реф.SAMDN9573» (а.с. 18-20).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти, відсутня, тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 12484,17 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Згідно зі ст.ст. 2,4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року, яке набрало законної сили, виконавчий напис, вчинений 02.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., реєстр №4431 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.09.2010 року в сумі 108 630,32 грн., та витрат за його вчинення в сумі 1800,00 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису були відсутні та стягнув з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 12484 гривень 17 копійок., як безпідставно набуті.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18.

В зв`язку з чим, спростовуються посилання відповідача в апеляційній скарзі на правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88цс13, від 03 червня 2015 року у справі №6-100цс15.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх заявлених вимог та те, що судом першої інстанції не перевірено доводів про те, що відповідач не отримував суму у розмірі 12484,17 грн., як це стверджує позивач, колегія суддів судів не бере до уваги, оскільки, до апеляційного суду позивачем була надана виписка АТ КБ «Приватбанк» за договором SAMDN9573, станом на 28.12.2020 року, яка підтверджує погашення боргу по кредитному договору у розмірі 12484,17 грн. та спростовує надану відповідачем виписку за картрахунком про погашення за договором SAMDN9573 в іншій сумі , ніж зазначив позивач.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

При цьому, колегія суддів враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 грудня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: