ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/428/21 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Костів О. З., Ходоровський М. В.,

за участю секретаря Іванюти О. М.,

сторін :

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/15792/19 за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2020 року, постановленою суддею Ромазаном В. В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Золотопотіцької селищної ради Бучацького району, Тернопільської області про визнання незаконним та скасування наказів про передачу земельних ділянок, акту приймання - передачі земельних ділянок, рішення Золотопотіцької селищної ради №1671 від 13 грудня 2018 року в частині прийняття у комунальну власність земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Золотопотіцької селищної ради Бучацького району, Тернопільської області, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Кузя І.І. від 22.09.2018р. № 19-3144/14- 18-СГ«Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність) в частині передачі Золотопотіцькій селищній раді Бучацького району в комунальну власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0367, яка зазначена в додатку наказу, скасувати акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комуналку власність від 24.09.2018 року, визнати незаконним та скасувати рішення Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області №1671 від 13.12.2018 року в частині прийняття у комунальну власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0367, визнати незаконним та скасувати наказ начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Кузя 1.1, від 08 лютого 2019 року від №19-264/14-19-СГ «Про внесення змін до наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 22.09.2018 року №19-3144/14-18-СГ із змінами».

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 29 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Возилів Бучацького району Тернопільської області. Однак, розглянувши клопотання відповідач рішенням від 03.05.2017року №1-3301/0-1083/6-17 відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 819/737/17 від 13 червня 2017 року, яке набрало законної сили визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 03.05.2017 р. № 1-3301/0-1083/6-17 та зобов`язано повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою. Повторно відповідачем протягом одного місяця, тобто у періоді 10 липня 2017 року по 10 серпня 2017 року, її клопотання розглянуто не було. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 було укладено із ТОВ «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі» договір №15 08/17 на виконання землевпорядних робіт по розробці проекту землеустрою, щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Возилів Бучацького району Тернопільської області. Відповідача було проінформовано про укладення вказаного договору згідно абзацу 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, абзацу 1 п. б) статті 22 Закону України «Про землеустрій».

09 січня 2019 року позивачем було подано до відповідача заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Возилів Бучацького району Тернопільської області. Розглянувши вказану заяву відповідач листом від 22.01.2019 року 1-124/0-97/0/17-19 інформував, що земельна ділянка площею 1,8203 га із кадастровим номером :01:001:0367, яка проектується до відведення у власність позивачу, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р та відповідно до наказу від 22.09.2018 року №19-3144/14-18-СГ передана Золотопотіцькій об`єднаній територіальній громаді. Позивач вважає, що у зазначеній відповіді відповідачем неправомірно було застосовано розпорядження КМ України від 31 січня 2018р. 60-р, яке не може бути застосовано до спірних правових відносин, оскільки не є нормативно-правовим актом. Відповідач при передачі у комунальну власність спірної земельної ділянки, на яку претендує позивач, повинен був застосовувати нормативно-правові акти, чинні на момент звернення позивача до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, тобто станом на 29 березня 2017, а не на момент прийняття рішення про передачу спірної земельної ділянки у комунальну власність. Вважає, що вказане розпорядження погіршує становище особи, є таким, що не прийняте відповідно до ЗК України, не є нормативно-правовим актом, а тому не може регулювати будь-які земельні відносини. Відтак вважає, що наказ відповідача від 22 вересня 2018 року №19-3144/14-18 СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі Золотопотіцькій селищній раді ( Золотопотіцька об`єднана територіальна громада) Бучацького району у комунальну власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за кадастровим номером :01:001:0367 площею 1,8203 га, яка проектувалась до відведення у власність ОСОБА_1 , акт приймання-передачі сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 24.09.2018 року, рішення №1671 від 13 грудня 2018 року про прийняття у комунальну власність земельну ділянку, рішення про передачу вказаної ділянки, від 08 лютого 2019 року № 19-264/14-19-СГ є незаконними та підлягають до скасування.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення місцевого суду скасувати та постановити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв за основу розпорядження КМУ №60-р від 31 січня 2018 року, на підставі якого Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області відмовило у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та передало в подальшому земельну ділянку відповідно до Наказу від 22 вересня 2018 року №19-3144/14-18-СГ Золотопотіцькій об`єднаній територіальній громаді.

На думку апелянта, суду слід було виходити з дати звернення позивача до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту та території с. Возилів Бучацького району Тернопільської області, тобто 27 березня 2017 року, коли розпорядження КМУ №60-р від 31 січня 2018 року ще не було в дії.

Вказує, що відповідач при прийнятті наказу від 22 вересня 2018 року №19-3144/14-18-СГ зобов`язаний був врахувати положення ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року (справа №1-7/99), згідно з якими дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та не застосовувати до спірних правових відносин Розпорядження КМУ від 31 січня 2018 року №60-р, як підставу прийняття зазначеного наказу, оскільки такі відносини між сторонами настали до прийняття даного Розпорядження КМУ.

Крім того зазначає, що відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №819/737/17 від 13 червня 2017 року, яке набрало законної сили 10 липня 2017 року, визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 03 травня 2017 року №1-3301/0-1083/6-17 та зобов`язано повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, чого ним зроблено не було.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача начальник Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Безкоровайний З. просить апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2020 року - без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. Вважає, що спірні акти відповідачів, у тому числі рішення Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області №1671 від 13 грудня 2018 року в частині прийняття у комунальну власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0367 прийняті з урахуванням вимог Земельного кодексу України, ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, і вони не створюють перешкод для реалізації ОСОБА_1 права на отримання земельної ділянки у власність в порядку, визначеному Земельним кодексом України, а відтак не порушують її права чи інтереси.

Стверджує, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільскій області від 22 вересня 2018 року №19-3144/14-18-СГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність є таким, що прийнятий в межах, визначених Законом, та у відповідності до розпорядження КМУ від 31 січня 2018 року №60-р про Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність територіальних громад, а тому відсутні підстави для визнання його незаконним та скасування.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки вважає оскаржуване рішення місцевого суду законним та обґрунтованим.

Інші сторони по справі, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 03.10.2018 року земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0367, площею 1,8203 є землею сільськогосподарського призначення, державної власності та належить до земель запасу.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили у адміністративній справі №819/1430/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення і визнання бездіяльністю протиправною, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області від 07.07.2017 року №1-5864/0-2122/6-17. Визнано протиправною бездіяльність службових осіб Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області щодо невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №819/737/17 від 13 червня 2017 року та залишенням без розгляду клопотання ОСОБА_1 від 29 березня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с.Возилів, Бучацького району Тернопільської області. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області задоволено частково: постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності службових осіб Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області щодо невиконання рішення тернопільського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі №819/737/17 скасовано, в решті постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року залишено без змін. Постановою ВС України у вказаній справі від 17.04.2018 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року залишено без змін. Як вбачається із вказаних судових рішень, «…29 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Возилів, Бучацького району, Тернопільської області. До заяви додала копію паспорта, копію ідентифікаційного номера, викопіювання із публічної кадастрової карти щодо бажаного місця розташування земельної ділянки. 03 травня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняло рішення, яке оформлено листом № І-3301/0-1083/6-17, щодо відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. ОСОБА_1 не погодилася з рішенням Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність,у зв`язку з чим звернулася до суду. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 819/737/17 від 13 червня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення і визнання бездіяльністю протиправною: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгаокадастру в Тернопільській області від 03 травня 2017 року № І-3301/0-1083/6-17 та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Возилів, Бучацького району, Тернопільської області. Дане рішення набрало законної сили 10 липня 2017 року. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 819/737/17 від 13 червня 2017 року в повному обсязі не виконано, оскільки клопотання ОСОБА_1 від 29 березня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Возилів, Бучацького району, Тернопільської області повторно Головним управлінням Держгеокадастру в Тернопільській області не було розглянуто. 12 червня 2017 року ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Возилів, Бучацького району, Тернопільської області. 07 липня 2017 року Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області було прийнято рішення № І-5864/0-2122/6-17 про відмову в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413, Головне управління оприлюднює на офіційному веб-сайті перелік земельних ділянок, які пропонуються до передачі безоплатно у власність і дана земельна ділянка не входить до переліку цих земельних ділянок…».

В силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

09.02.2018 року між Головним управлінням Держгеокадастр та Золопотіцькою селищною об`єднаною територіальною громадою укладено Меморандум про співпрацю при здійсненні заходів щодо передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаної територіальної громади.

14 лютого 2018 року рішенням №1273 вісімнадцятої сесії Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» вирішено доручити селищному голові звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із клопотанням про передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею: - за межами с.Возилів 43,8996 га (кадастровий номер :01:001:0708) пасовище; - за межами с.Сновидів 9,9621 га(кадастровий номер :01:001:1036) пасовище; - за межами с.Сновидів 13,0706 га(кадастровий номер :01:001:1037) пасовище.

Золотопотіцька селищна рада надіслала Головному управлінню Держгеокадастр клопотання №88/2-09 від 23.02.2018 року, яке отримане ним 30.03.2018р. про передачу у комунальну власність землі сільськогосподарського призначення орієнованою площею 1285,018 га, в тому числі на спірну земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0711.

Наказом Головного управлінням Держгеокадастру в Тернопільській області №19-3144/14-18-сг від 22.09.2018 року відповідно до статей 15-1,117,122,148-01 Земельного кодексу України та розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018р. за №60-р. землі сільськогосподарського призначення державної власності орієнованою площею 1180,3459 га, в тому числі і земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0711 передано Золотопотіцькій селищній раді Бучацького району в комунальну власність.

24.09.2018 року між Головним управлінням Держгеокадастру в Тернопільській області та Золотопотіцькою селищною радою на підставі вищевказаного наказу був складений акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної в комунальну, площею 1180,3459 га.

13 грудня 2018 року рішенням №1671 двадцять п`ятої сесії Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», розглянувши наказ головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-3144/14-18 СГ від 22.09.2018 року, селищна рада вирішила прийняти у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1180,3459 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Золотопотіцької селищної ради, Возилівської, Костільницької, Миколаївської, Русилівської, Скомороської, Сновидівської, Соколівської сільських рад Бучацького району Тернопільської області, зареєструвати речове право земельних ділянок (згідно додатку) відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області №19-264/14-19-сг від 08.02.2019 року були внесені зміни в наказ Головного управлінням Держгеокадастру в Тернопільській області №19-3144/14-18-сг від 22.09.2018 року і цифри «1180,3459 га » змінено на «1178,5255», а відомості щодо земельної ділянки № НОМЕР_1 за кадастровим номером :01:001:0711 площею 3,6407 га замінено на «:01:001:0367 площею 1,8203».

У 2018 році ТОВ «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі» на замовлення позивача розробив проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0367 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Возилів Бучацького району Тернопільської області. Зазначений проект було погоджено експертом державної експертизи Турелик С.О. за №11596/82-18 від 21.12.2018р.

09.01.2019 року представник позивача звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області із заявою про затвердження вказаного проекту землеустрою.

22.01.2019 року, розглянувши вказану заяву, відповідач листом за № 1-124/0-97/0/17-19 повідомив, що земельна ділянка площею 1,8203 га із кадастровим номером :01:001:0367, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р та відповідно до наказу від 22.09.2018 року №19-3144/14-18-СГ передана Золотопотіцькій об`єднаній територіальній громаді.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до ч.1 ст. 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Згідно з ч.3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Згідно ч.1 ст. 13 ЗК України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) реалізація державної політики у галузі використання та охорони земель; ґ) розроблення і забезпечення виконання загальнодержавних програм використання та охорони земель; д) організація ведення державного земельного кадастру, державного контролю за використанням і охороною земель та здійснення землеустрою.

Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти -постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України. Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Кабінет Міністрів України може видавати розпорядження для оформлення процесів управління в ході реалізації своїх владних повноважень, правового закріплення, розпорядчо-виконавчих дій (процедури) підпорядкованих йому державних та інших органів.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р. від 31.01.2018 Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру, починаючи з 1 лютого 2018 р. забезпечити: формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України; передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок; здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

Передаючи у комунальну власність спірну земельну ділянку Золотопотіцькій об`єднаній територіальні громаді, головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області діяло в межах земельного кодексу та у відповідності до вказаного вище розпорядження КМУ, оскільки останнє є обов`язковим до виконання.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач при прийнятті наказу від 22 вересня 2018 року №19-3144/14-18-СГ не врахував ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року (справа №1-7/99), згідно з якими дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що він починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, та не застосовувати до спірних правових відносин Розпорядження КМУ від 31 січня 2018 року №60-р, як підставу прийняття зазначеного наказу, оскільки такі відносини між сторонами настали до прийняття даного Розпорядження КМУ, колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше ОСОБА_1 звернулася до Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території с. Возилів Бучацького району Тернопільської області 29 березня 2017 року. Однак, розглянувши клопотання відповідач рішенням від 03.05.2017року №1-3301/0-1083/6-17 відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Вказана відмова відповідача була предметом перегляду в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій адміністративних судів, рішеннями яких суди погодилися з позовними вимогами ОСОБА_1 щодо протиправності рішення Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області від 03 травня 2017 року №І-3301/0-1083/6-17 про відмову в задоволенні вказаного вище клопотання, наслідком чого його було скасовано та зобов`язано ГУ Держгеокадастру повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 .

Разом з тим, дана вимога ГУ Держгеокадастру виконана не була, а вже 22 вересня 2018 року начальником цього Управління було видано наказ №19-3144/14-18-СГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р. від 31.01.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Згідно з частиною третьою вказаної статті, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, враховуючи, що станом на 31 січня 2018 року спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :01:001:0367 знаходилась у державній власності, тому на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р. від 31.01.2018 ГУ Держгеокадастру булоправомірно видано наказ №19-3144/14-18-СГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність.

Той факт, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 819/737/17 від 13 червня 2017 року, яке набрало законної сили, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 03.05.2017 р. № 1-3301/0-1083/6-17, зобов`язавши повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, не було виконаним, не свідчить про незаконність наказу начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-3144/14-18-СГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність, оскільки він був винесений у відповідності до ЗК України та на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р. від 31.01.2018.

Крім того, як вірно встановив суд першої інстанції, з заявою про затвердження виготовленого проекту землеустрою ОСОБА_1 звернулася 9 січня 2019 року, тобто після видачі ГУ Держгеокадастру вказаного вище наказу, та розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р. від 31.01.2018.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Повно і всебічно з"ясувавши обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні та оцінені на предмет їх належності, допустимості та достовірності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову взадоволенні вимог.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними і допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 20 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді