Провадження № 2/205/1351/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна та Житлово-будівельний кооператив № 248 про визнання договору купівлі-продажу та рішення про державну реєстрацію права власності недійсними і скасування рішень про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 грудня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю. про визнання договору купівлі-продажу та рішення про державну реєстрації права власності недійсними і скасування рішень про державну реєстрації права власності.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки з додержанням вимог п. 2 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 20 лютого 2020 року позивачем було подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто позивачу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року у Територіального сервісного центру МВС України було витребувано інформацію щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотокругу Шатковської І.Ю. було витребувано копію нотаріальної справи, оформленої при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року у ЖБК № 248 витребувано відомості про суму сплаченого пайового внеску за спірну квартиру.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року у Другої дніпровської держнотконтори було витребувано копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року підготовче провадження по справі закрито і справу призначено до розгляду по суті.

Позивач у своєму позові та ході судового розгляду, а його представник у ході судового розгляду, посилалися на те, що з 1978 року і по теперішній час ОСОБА_1 зареєстрований і проживає у квартирі АДРЕСА_1 . На підставі ордера він з батьками у 1978 році вселився до спірної квартири, яка входить до складу ЖБК № 248. Також у квартирі проживала і була зареєстрована його сестра відповідач ОСОБА_2 . Випадково, у серпні 2019 року, він дізнався, що відповідач ОСОБА_2 зареєструвала право власності та продала квартиру, в якій позивач проживає і зареєстрований, відповідачеві ОСОБА_3 . Після смерті батьків позивач постійно проживав і був зареєстрований у спірній квартирі. Відповідач ОСОБА_2 зареєструвала право власності на квартиру на підставі довідки № 16 від 10 травня 2019 року, виданої головою ЖБК № 248, у зв`язку з тим, що вона, нібито, самостійно сплатила пайовий внесок. Таким чином, реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , і в подальшому відчуження квартири, було здійснено з порушенням закону. У спірному договорі купівлі-продажу зазначено про відсутність третіх осіб, які мають право користування квартирою, що не відповідає дійсності. Ордер на вселення було видано на сім`ю у складі чотирьох осіб. Відповідач ОСОБА_2 спірну квартиру сприймала як спадкове майно, тому після смерті матері звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Просили суд визнати недійсним рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської І.Ю. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , запис № 31595831, за ОСОБА_2 , скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , запис № 31595831, за ОСОБА_2 , визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю.

Відповідач ОСОБА_3 у своєму відзиві, а її представник у ході судового розгляду, проти задоволення позовних вимог заперечували. Зазначивши, що у 1978 році батьки позивача ОСОБА_1 і відповідача ОСОБА_2 вселилися у квартиру АДРЕСА_1 (раніше Дніпропетровськ), що відноситься до ЖБК № 248. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їх мати, ОСОБА_5 . Рішенням загальних зборів ЖБК 248 від 20 травня 2006 року в члени кооперативу було прийнято відповідача ОСОБА_2 , яку було зобов`язано сплатити пайовий внесок за квартиру, оскільки її батьками ОСОБА_4 і ОСОБА_5 пайовий внесок за квартиру сплачено не було. 15 липня 2015 року відповідач ОСОБА_2 сплатила пайовий внесок у повному обсязі та їй було видано довідку для реєстрації права власності в КП «ДМБТІ». 26 червня 2019 року між відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. і зареєстрований в реєстрі за № 957. Позивач ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_5 , у 2005 році, перебував у місцях позбавлення волі, участі у сплаті пайових внесків не брав, не працював і вів аморальний спосіб життя. На момент укладення спірного договору між відповідачами позивач у квартирі не проживав, його особистих речей у ній не було. Попередні мешканці квартири: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 і ОСОБА_1 , були зняті з реєстраційного обліку у червні 2019 року. Позивачеві було достеменно відомо про сплату саме відповідачем ОСОБА_2 пайового внеску, реєстрації права власності на спірну квартиру за нею, а він був лише зареєстрований у квартирі і ніколи не був власником квартири або її частини. Після відчуження спірної квартири відповідач ОСОБА_2 з метою відсутності у майбутньому з боку позивача ОСОБА_1 будь-яких претензій стосовно квартири, передала останньому грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, про що ОСОБА_1 було написано власноруч розписку про отримання зазначеної суми. Державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 відбувалася на підставі ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким визначено подання довідки кооперативу про сплату пайового внеску в повному обсязі та технічного паспорта, які були надані відповідачем ОСОБА_2 приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Шатковській І.Ю. як державному реєстратору. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила, відзив на позов до суду не надала. Будь-яких заяв чи клопотань від ОСОБА_2 не надходило.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю. у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду повідомлялася належним чином, надала судові заяву, в якій у зв`язку із великим навантаженням на роботі, просила справу розглядати за її відсутності, та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством.

Третя особа ОК «ЖБК № 248» свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, про причини не направлення представника судові не повідомила. У відповіді на ухвалу судді від 13 квітня 2020 року зазначила, що у 1978 році родині ОСОБА_4 у складі чотирьох осіб: ОСОБА_4 основний квартиронаймач, ОСОБА_5 дружина, ОСОБА_7 дочка, ОСОБА_1 син, було видано ордер на квартиру АДРЕСА_1 ). Початковий внесок становив 3 345 крб. На момент смерті ОСОБА_4 розмір сплаченого паю складав 4 082 крб. 50 коп. Позичка перед банком була сплачена кооперативом і потім ОСОБА_2 повертала кошти кооперативу. На день смерті ОСОБА_5 розмір сплаченого пайового внеску становив 4 545 крб. 08 коп. На день прийняття ОСОБА_2 у члени кооперативу ЖБК № 248 розмір сплаченого паю складав 4 545 крб. 08 коп. Пайовий внесок за квартиру було сплачено ОСОБА_2 у 2015 році. Довідку № 35 від 15 липня 2015 року про сплату пайового внеску для реєстрації права власності на спірну квартиру було видано ОСОБА_2 на підтвердження втраченої довідки № 16 від 10 травня 2019 року.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, вислухавши пояснення учасників справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с. 99 оберт).

ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с. 97 оберт).

На підставі ордеру № 1574 від 25 січня 1978 року члену ЖБК № 248 ОСОБА_4 із родиною у складі 4 осіб було надано право на заняття квартири АДРЕСА_2 (а.с. 101 оберт-102), адресу якої у подальшому було змінено на буд. АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 99).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 (а.с. 98 оберт).

Рішенням загальних зборів ОК «ЖБК № 248» від 04 червня 2006 року ОСОБА_2 прийнято до членів кооперативу (а.с. 109-112).

28 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 95 оберт).

Постановою Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 30 жовтня 2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про спадщину за законом на частину квартири (а.с. 104 оберт-105).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 травня 2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі довідки № 16 від 10 травня 2019 року, виданої головою ОК «ЖБК № 2482, було зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 119, 138-141).

26 червня 2019 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. і зареєстрований в реєстрі за № 957, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 придбала спірну квартиру (а.с. 118-118 оберт).

08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 в рахунок вартості частини квартири АДРЕСА_1 грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, про що власноруч написав розписку (а.с. 61).

Відповідно до акту обстеження житла від 05 квітня 2020 року, затвердженого головою ЖБК № 248, з червня 2019 року і по теперішній час проживає родина ОСОБА_9 . ОСОБА_1 у квартирі не проживає з початку 2019 року, веде аморальний спосіб життя, речей, які б належали позивачеві, у квартирі немає (а.с. 62).

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Частиною 1 статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до приписів абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, ОСОБА_2 , яку рішенням загальних зборів ОК «ЖБК № 248» від 04 червня 2006 року було прийнято у члени кооперативу, було виплачено заборгованість зі сплати пайового внеску ЖБК № 248 за квартиру АДРЕСА_1 , вона набула право власності на зазначену спірну квартиру у передбачений спірним законодавством спосіб. Враховуючи, що квартира є нерухомим майно, право власності на яку підлягає державній реєстрації, державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на незаконність рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , у чому саме полягає незаконність дій державного реєстратора в частині прийняття рішення ні позивачем, ні його представником судові повідомлено не було.

Посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що державна реєстрація на спірну квартиру була здійснена державним реєстратором на підставі довідки № 16 від 10 травня 2019 року, виданої ОК «ЖБК № 248», проте, довідку про сплату паю було видано 15 липня 2015 року за № 35, довідки № 16 від 10 травня 2019 року кооперативом не видавалося, не підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Крім того, матеріали цивільної справи не містять справи про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . З відповідним клопотанням про витребування зазначеного доказу позивач до суду не звертався, про його витребування не заявляв. Тому твердження про відсутність правових підстав для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 належними доказами не підтверджені.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію та скасування рішення про державну реєстрацію задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

За приписами ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Як вбачається із змісту спірного договору купівлі-продажу квартири від 26 червня 2019 року, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 за 665 073 гривні.

В матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 від 08 жовтня 2019 року про отримання від відповідача ОСОБА_2 суми у розмірі 5 000 доларів США за частку спірної квартири. Крім того, згідно з відомостями Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 знятий з реєстрації у спірній квартирі з 05 липня 2019 року (а.с. 212), про що також зазначено в довідці № 35 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 06 квітня 2020 року (а.с. 213).

Позивач стверджує, що він зареєстрований і проживає у спірній квартирі і на теперішній час, відчуження якої відповідачем ОСОБА_2 порушує його право на житло, що спростовується довідками про реєстрацію та актом обстеження житла, з яких слідує, що позивач фактично у спірній квартирі не проживає, з реєстрації знятий, та отримав від відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в якості компенсації за частину квартири АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач не довів, що державним реєстратором було прийнято рішення всупереч вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судові не було надано доказів того, що реєстрація права власності на спірну квартиру за відповідачем була здійснена на підставі документів, які не було видано ОК «ЖБК 248», а також, що сплата пайового внеску була здійснена також і позивачем. Твердження ОСОБА_1 про те, що він зареєстрований і проживає у квартирі АДРЕСА_1 було спростовано матеріалами цивільної справи. Окрім того, судом приймається до уваги, що відповідачем ОСОБА_2 , яка є сестрою позивача, було надано ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 5 000 доларів США у якості компенсації за частину квартири. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не підтверджено доказами, та вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити у повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати понесені ним при розгляді даної справи, слід віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.ч. 1, 2 ст. 319, ч. 1 ст. 328, абз. 3 ч. 2 ст 331, ч.ч. 2 ,3 ст. 384, ст. ст.ст. 626, 627, 655 ЦК України, ч. 2 ст. 141, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 ) у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна (місцезнаходження за адресою: 49128, м. Дніпро, ж/м Покровський, буд. 5-Т, прим. 3) та Житлово-будівельний кооператив № 248 (ІК 23065663, юридична адреса: 49018, м. Дніпро, вул. Метробудівська, буд. 4) про визнання договору купівлі-продажу та рішення про державну реєстрацію права власності недійсними і скасування рішень про державну реєстрацію права власності відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: