Справа № 306/105/21
Провадження № 2/306/268/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Тхір О.А.

за участю секретаря судового засідання Дичка О.І.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Свалявська державна нотаріальна контора Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання особи такою, яка не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та, яка не прийняла спадщину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, який обгрунтвує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_3 , після смерті якої вона фактично прийняла спадщину згідно заяви № 431 від 03.12.2020 року. Зазначає, що згідно із заявою № 430 від 03.12.2020 року батько позивача ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини за померлою дружиною на користь ОСОБА_1 . Зазначає, що державним нотаріусом Свалявської ДНК заведена спадкова справа, про що видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №62731377 від 03.12.2020 року. Стверджує, що в матеріалах спадкової справи міститься інформація щодо наявності ще одного спадкодавця за законом, а саме: доньки спадкодавця ОСОБА_2 , яка, на думкунотаріуса, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що реєстрація відповідача по справі ОСОБА_2 за місцем проживання спадкодавця не є свідченням прийняття спадщини, оскільки остання з 1999 року проживає в Чеській Республіці, а отже відсутній факт постійного проживання разом із спадкодавцем. На підтвердження вказаного позивачем надано акти обстеження осіб у житловому будинку. Зауважує, що звернувшись в січні 2021 року до нотаріальної контори з питанням щодо можливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку житлового будинку та земельної ділянки після смерті матері, позивач отримала відмову у видачі вказаного свідоцтва, а тому просить винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 , 1971 року народження, такою, яка фактично не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ухвали суду від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до ухвали суду від 01.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судовго розгляду.

В судове засідання сторони не з`явились.

Позивач подав в канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі позивача, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач, в канцелярію суду подала заяву, в якій просила справу розглянути у її, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Представник Свалявської державної нотаріальної контори у канцелярію суду надала заяву у якій просила справу розглянути у відсутності представника Свалявської державної нотаріальної контори, вирішення спору залишила на розсуд суду.

За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно і зст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України- письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Судом, на підставі матеріалів справи, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 11.06.2020 виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.06.1976 року, в с.Неліпино, Свалявського району Закарпатської області ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 16.10.1993 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_5 та прізвище позивача було змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 »

Крім того, на підставі отриманих від Свалявської державної нотаріальної контори доказів, судом встановлено такі обставини.

Згідно із заявою № 430 від 03.12.2020 року (спадкова справа № 235/2020 у спадковому реєстрі 66868329) батько позивача ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини за померлою дружиною на користь ОСОБА_1 (позивача).

Згідно із інформацією, наданої на судовий запит щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , 1971 року народження значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із актом обстеження проживаючих осіб у житловому будинку, складеного комісією виконкому Неліпинської сільської ради в присутності свідків-сусідів: - ОСОБА_2 , 1971 року народження, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає вже більше 20 років, а проживає і працює в Чеській республіці.

Як вбачається з наданої відповіді на судовий запит про надання інформації зі спадкового реєстру - після смерті ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) заведена спадкова справа №235/2020 від 03.12.2020 року у Спадковому реєстрі 66868239 на підставі заяви про відмову від спрадщини, поданої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з цим, до матеріалів спадкової справи долучено заяву № 431 від 03.12.2020 року про прийняття спадщини, подану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Свідоцтво про право на спадщину станом на 26.02.2021 року не видавалося.

Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджено ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживала за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , протягом тривалого часу, понад 10 років, в тому числі станом на 10 червня 2020 року на день смерті спадкодавця (матері) ОСОБА_3 .

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частин першої, шостої статті 29 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Так, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи № 303/1816/17 від 23.12.2019 року.

Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

Крім того, суд враховує ту обставину, що відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього (до 10.06.2020 року), протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не подав, тому не може вважатися особою, яка прийняла спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд вважає, що в судовому засіданні надано достатньо доказів які підтверджують факт того, що ОСОБА_2 не звернулася протягом передбаченого законом строку до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті своєї матері, та доведено, що на час смерті матері, фактично, не проживала разом з нею протягом тривалого часу, а тому вона вважається такою, яка не прийняла спадщину. Оскільки позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими, підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порядку ч.1 ст.82 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними, якщо не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, з`ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати ОСОБА_2 такою, яка фактично не проживала зі спадкодавцем на день смерті, та не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому суд враховує, що спору щодо спадкового майна між сторонами не має.

Керуючись ст.ст. 10-12, 81, 133, 223, 263-265, 280-282, ЦПК України, на підставі ст. ст. 328, 1216, 1218, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Свалявська державна нотаріальна контора, про визнання особи такою, що фактично не проживала разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, та такою, що не прийняла спадщину - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1971 року народження, зареєстровану АДРЕСА_1 такою, яка не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Відомості про учасників справи:

Ім`я позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Ім`я відповідача ОСОБА_2 , 1971 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній.

Найменування третьої особи без самостійних вимог: Свалявська державна нотаріальна контора Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (89300 м.Свалява, вул.Духновича, буд. 2, Закарпатської області, ).

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області О.А.Тхір

22.04.2021 року

Рішення в повному обсязі складено та підписано 27.04.2021 року.