Справа № 278/3330/20
15 квітня 2021 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, -
Позивач звернулась до суду з вказаною вище позовною заявою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ніде не працює, у зв`язку з тяжкою хворобою, таким чином її матеріальне становище є вкрай нужденним, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Житомирського районного суду від 23.12.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, судові засідання із повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено сторонам їх право та строки для подачі до суду відзиву на позов та відповіді на відзив.
Ухвалою Житомирського районного суду від 16.02.2021 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, у якій вона просить задовільнити позов та розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а. с. 103).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем його проживання (а. с. 20-21, 73-74, 84-85, 93-94), проте, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату. Відповідач відзив на позов на адресу суду не направив.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 3).
Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 4).
Згідно довідки ТОВ «Ріф-1» від 31.08.2020 року позивачка ОСОБА_1 27.07.2020 року була звільнена з роботи, у зв`язку із скороченням штату працівників ( а. с. 6).
Відповідно до довідки МСЕК від 01.10.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом другої групи (а. с. 7, 13).
Згідно форми індивідуальної програми реабілітації інваліда МСЕК від 01.10.2020 року позивачка проходить відновну терапію та профілактичні заходи ( а. с. 5, 14).
25.01.2021 року ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог надано ряд доказів, з яких вбачається, що остання дійсно хворіє, проходить обстеження та лікування (а. с. 24-57).
Зі змісту довідки Державної прикордонної служби, вбачається, що у період з 02.02.2016 року і по теперішній час, відповідач ОСОБА_2 неодноразово пертинав кордон України (а. с. 75).
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до приписів ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» і ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлений прожитковий мінімуму для осіб, що втратили працездатність з 01.12.2020 року у розмірі 1769 гривень.
Таким чином, пенсія позивача відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дружину.
Враховуючи всі вищевикладені обставини, приймаючи до уваги стан здоров`я позивачки та її необхідність у довгостроковому вартісному лікуванні, суд вважає за можливе встановити розмір аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 (тисяча) гривень щомісячно.
Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст. ст. 75, 76 СК України, ч. 1 ст. 15, ст. ст. 16, 81, 141 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на користь дружини - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на її утримання, як непрацездатної особи, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 (тисяча) гривень щомісячно.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 26.04.2021 року.
Суддя О. М. Дубовік