Справа № 715/648/21
Провадження № 2/715/262/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретар судового засідання Затолошна Р.В.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Карапчівський спиртовий завод про набуття права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1981 року вона проживає в квартирі, яка розташована в АДРЕСА_1 . Вказану вище квартиру їй було надано як працівнику Карапчівського спиртового заводу для постійного проживання.

Посилається на те, що у вказаному житлі вона проживає більше 40 років, добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою утримує її, підтримує в належному стані, сплачує комунальні послуги, тому просить суд визнати за нею право власності на вищевказану квартиру за набувальною давністю.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд позов задовольнити, справу розглянути без її участі.

В судове засідання представник відповідача ДП «Карапчівський спиртовий завод» не з`явився, проте подав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).

Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач (ч.1 ст. 81 ЦПК України), є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суд виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 1981 року по теперішній час проживає та зареєстрована в квартирі, яка розташована адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 4 від 12.01.2021 року Карапчівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Вказану вище квартиру ОСОБА_1 було надано як працівнику Карапчівського спиртового заводу. Розпорядженням Карапчівського спиртового заводу №113 від 04 травня 1994 року ОСОБА_1 було надано погодження на приватизацію квартири в с. Карапчів, однак не вказано в якому будинку, на якій вулиці та який номер квартири.

В подальшому Карапчівський спиртовий завод припинив свою господарську діяльність, будь яких архівних записів щодо приватизації житлового фонду не збереглося.

Позивачка проживає у вказаній вище квартирі з 1981 року по теперішній час. Тобто строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, тому до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року.

З 2001 року пройшло більше 10 років, коли позивачка добросовісно, відкрито, безперервно володіє майном.

Таким чином, ОСОБА_1 в частині визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - квартиру надала суду достатньо доказів, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 10, 12, 13, 200, 206, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з : кухні - 1, душової 2, коридора 3, кімнати 4, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., загальною вартістю 74 237 (сімдесят чотири тисячі двісті тридцять сім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: