Справа № 450/4756/13-ц
Провадження № 22-з/811/89/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення вартості безпідставно отриманого майна у вигляді збільшення вартості нежитлових приміщень внаслідок проведення капітального ремонту та зміни його цільового призначення, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 301 837 грн. 00 коп., в якості компенсації вартості проведених ремонтно-будівельних робіт в будівлі на АДРЕСА_1 та 991 648 грн. 00 коп., в якості компенсації вартості проведення декоративно-оздоблювальних робіт відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1

23 квітня 2021 року до Львівського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову.

В заяві просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що застосування заходів забезпечення позову є необхідним, оскільки без вжиття заходів забезпечення позову, вказане нежитлове приміщення може бути відчужено третім особам, які не будуть зобов`язані зберігати дане приміщення у такому стані, який існує на даний час, отже усі невід`ємні поліпшення спірного приміщення, які є предметом спору у даній справі, можуть бути знищені при проведенні ремонту чи переплануванні новими власниками. Таким чином, може бути знищено усі докази, які становлять, як предмет доказування, так і предмет спору в даній справі. У разі невжиття заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека фактичного унеможливлення ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача при виконанні судового рішення, у разі задоволення позову, оскільки без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим реальне виконання судового рішення і для відновлення порушених прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Просить розгляд питання про забезпечення позову здійснювати без виклику сторін.

За приписами ч. ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун протии України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс протии Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Повноваження суду апеляційної інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

По суті забезпечення позову є встановленням судом тимчасових обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 150, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 301 837 грн. 00 коп., в якості компенсації вартості проведених ремонтно-будівельних робіт в будівлі на АДРЕСА_1 та 991 648 грн. 00 коп., в якості компенсації вартості проведення декоративно-оздоблювальних робіт.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року у задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1 .

Таким чином, судом з`ясовано, що між сторонами дійсно виник спір, будинок АДРЕСА_1 , в якому проведені будівельно-ремонті та оздоблювальні роботи, про стягнення вартості яких заявлено позов, на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу приміщення універмагу від 25.04.2000 року, копією реєстраційного посвідчення, виданого Львівським обласним державним підприємством БТІ та ЕО на об`єкт нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам № НОМЕР_1 від 25 грудня 2000 року. Зважаючи на те, що спір стосується невід`ємних покращень нерухомого майна, належного відповідачу, докази наявності у відповідача грошових коштів, достатніх для забезпечення заявленого позову, матеріали страви не містять, колегія суддів дійшла висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 є достатнім, розумним, співмірним та адекватним заходом і не порушить збалансованості інтересів сторін, створить належні умови для виконання в подальшому можливої постанови Львівського апеляційного суду у цій справі про задоволення вимог ОСОБА_1 , а також ефективного захисту і поновлення порушених прав заявника.

При цьому, обраний судом вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 27 квітня 2021 року.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення вартості безпідставно отриманого майна у вигляді збільшення вартості нежитлових приміщень внаслідок проведення капітального ремонту та зміни його цільового призначення - задовольнити.

Накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 , належний на праві власності ОСОБА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Строк пред`явлення до виконання цієї ухвали - 3 (три) роки.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Оскарження ухвали про забезпечення позову в силу приписів ч. 11 ст. 153 ЦПК України не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 27 квітня 2021 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.