РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/560/21

Провадження № 2/293/541/2021

22 квітня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської областіу складі:

головуючого - судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Ничипорук Н.А,

розглянувши у відкритому судвоому засіданні в смт Черняхів цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради

про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом

Процесуальні дії по справі.

Позивач звернулась з позовом до Територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради, відповідно до змісту якого просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Очеретянка Черняхівського району Житомирської області право власності на земельну частку (пай) розміром 4,13 в умовах кадастрових гектарах без визначення цієї частки і натурі (на місцевості), передану у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства ім. Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Очеретянка, яка була спадкоємницею померлого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Очеретянка, якому належав сертифікат право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0241304 в реформованому КСП ім. Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на земельну частку (пай) в реформованому КСП ім. Вороновського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області.

Ухвалою від 05.03.2021 суд прийняв позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання суд призначив на 25.03.2021.

17.03.2021 на адресу суду від Черняхівської ДНК, на запит суду, надійшла довідка зі Спадкового реєстру та спадкова справа за № 139/2013 рік, заведена Черняхівською ДНК до майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 30-31, 32-65).

Ухвалою від 25.03.2021 суд закрив підготовче засідання та призначив розгляд спарви по суті на 22.04.2021.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Очеретянка Черняхівського району Житомирської області помер її дід - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "ім.Воровського" Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області відповідно до Сертифіката серії ЖТ №0241304 розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його донька та мама позивача - ОСОБА_2 , яка вступила в управління та володіння спадковим майном, але не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Очеретянка померла мама позивачки - ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яку позивач прийняла. Вказує , що до складу спадщини у тому числі входить право на земельну частку (пай) спадщину відповідно до сертифіката серії ЖТ №0241304 розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах.

Однак, постановою від 19.01.2021 нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчук В.І. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0241304, виданий на ім`я ОСОБА_3 , який успадкувала ОСОБА_2 однак не оформила спадкових прав на нього. Причиною відмови зазначено відсутність правовстановлюючого документу- сертифіката на право на земельну частку (пай).

У зв`язку з тим, що вказаний сертифікат був втрачений, позивачем розміщено оголошенням в газеті "Нове життя" про визнання даного сертифіката недійсним.

Позивач також зазначає, що як спадкоємець не може отримати дублікат правовстановлюючого документа, оскільки за його видачею може звернутись лише власник, на ім`я якого було видано оригінал втраченого документа.

Тому для захисту своїх прав позивач звернулась з позовом до суду за місцем знаходження спадкового майна.

Сторони у судове засідання не з`явились. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

05.04.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява, згідно якої остання просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с. 74).

21.04.2021 на адресу суду від відповідача надійшла заява, за змістом якої останній просить розгляд справи здійснивати без його участі та щодо рішення суду покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином з урахуванням положень ст. ст. 178, 211 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що матеріали справи містять достатньо даних і доказів для вирішення справи по суті за відсутності сторін.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 22.04.2021 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Очеретянка Черняхівського району Житомирської області помер дід позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17 жовтня 2020 (а.с.7).

Відповідно до довідки Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області за № 227 від 08.10.2020, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 11 до дня смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.12).

За даними позивача після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ЖТ № 0241304, розміром 4,13 сотих умовних кадастрових гектарах, в КСП імені ВоровськогоОчеретянської сільської ради, виданого 06.08.1997 на ім`я ОСОБА_3 , яку прийняла ОСОБА_2 ( донька померлого та мати позивачки).

За відомостями, що міститься у довідці Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області за № 230 від 08.10.2020, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном його дочка- ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Родинний зв`язок між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження від 21 січня 1973 року серії НОМЕР_2 , у якому у графі "батько" записаний ОСОБА_3 (а.с.9) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 13.05.1974 за даними якого ОСОБА_2 після укладення шлюбу з ОСОБА_6 присвоєно прізвище « ОСОБА_2 » (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Очеретянка померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 09.04.2013 (а.с.8).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить у тому числі право на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ЖТ № 0241304, розміром 4,13 сотих умовних кадастрових гектарах в КСП імені Воровського Очеретянської сільської ради, виданого 06.08.1997 на ім`я ОСОБА_3 .

Наявність родинних відносин між позивачкою та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 07.12.1982, де матір`ю позивачки записана ОСОБА_2 (а.с.11).

Після смерті матері відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла, про що свідчать документи, що містяться у спадковій справі № 139/2013, заведена Черняхівською державною нотаріальною конторою Житомирської області ( а.с. 32- 65).

Постановою від 19.01.2021 нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчук В.І. відмовив ОСОБА_1 (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0241304 в реформованому КСП імені Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 , яка була спадкоємицею, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_3 , якому належав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0241304 в реформованому КСП імені Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, яка фактично прийняла спадщину, але не оформила юридично свої спадкових прав на вищевказаний Сертифікат, у зв`язку з тим, що не подано правовстановлюючий документ - с ертифіката на земельну частку (пай) (а.с.17).

За даними позивача сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0241304 в реформованому КСП імені Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області було втрачено після смерті ОСОБА_2 .

Після втрати даного сертифікату позивач подала оголошення в газету "Нове життя" про визнання недійсним Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0241304, виданого 06.08.1997 на ім`я ОСОБА_3 , що підтверджується відомостями з газети «Нове життя» № 3 від 22.01.2021 (а.с.19).

Згідно відповіді за № Ч-42/0-0.36-40/151-20 від 28.12.2020 відділу Черняхівського району Головного управління держгеокадастру в Житомирській області за даними книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, ОСОБА_3 отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0241304 від 06.08.1998, про що зроблений запис за № 54. Зазначено також про те, що середній розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах відповідно до Проектно-технічної документації по складанню проекту організації земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право власності на землю - земельні частки (паї) на території Очеретянської сільської ради (реформованого КСП ім. Воровського ) становить 4,13 га. (а.с.20).

Згідно з довідкою відділу Черняхівського району Головного управління держгеокадастру в Житомирській області № Ч-39/0-0.36-42/151-20 від 29.12.2020 вартість земельної частки (паю) по реформованому КСП ім. Воровського на території Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області на даний час становить 33285,73 грн (а.с.16).

Позивач, вказує на те, що вона як спадкоємець не може отримати дублікат правовстановлюючого документу, оскільки за його видачею міг звернутись лише власник на ім`я якого було видано оригінал втраченого документу - сертифікат на право на земельну частку (пай), тому за захистом своїх прав звернулась до суду з даним позовом і в якому просить захистити порушене право шляхом визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України)

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Предметом даного спору є визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на земельну часту (пай).

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Водночас статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Разом з тим ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Аналогічні положення закріплені статтями 1217, 1261, 1268,1270 ЦК України, 2004 року.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Положеннями статті 5 Земельного кодексу України (1991 року) передбачалося, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 ЗК України.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_3 , будучи включеним у список членів колишнього КСП ім. Воровського та отримавши відповідний сертифікат, за життя мав право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Воровського. Після його смерті вказане право успадкувала, однак за життя не оформила на себе його донька ОСОБА_2 , спадкоємцем після смерті якої є її дочка ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшло право на земельну частку (пай), а позивач - ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про її прийняття, вимога останньої про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, зважаючи на відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) з підстав відсутності оригіналу сертифікату.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина перша статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Розподіл судових витрат

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) розміром 4,13 в умовах кадастрових гектарах без визначення цієї частки і натурі (на місцевості), із земель колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Очеретянка, яка була спадкоємницею померлого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Очеретянка, якому належав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0241304 в реформованому КСП ім. Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 )

Відповідач:

Територіальна громада в особі Черняхівської селищної ради ()майдан Рад,2, смт. Черняхів, Житомирська область, )

Повне рішення складено:26.04.2021

Суддя Л.В. Лось