РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Капустинської Г.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунського районний суд міста Житомира м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , треті особи на боці позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Комунального підприемства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди та усунення перешкод в користуванні вулицею, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , треті особи на боці позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Комунального підприемства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди та усунення перешкод в користуванні вулицею. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що рішенням Житомирської міської ради № 883 від 20.03.2015 р. сорок четвертої сесії шостого скликання ОСОБА_4 була передана в оренду терміном на 10 років земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :10:031:0026), загальною площею 0,0018 га, за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вважає, що вказане рішення було прийнято незаконно, та підлягає скасуванню а саме визнати недійсним та скасувати договір оренди земельної ділянки кадастровий № :10:031:0026, загальною площею 0,0018 га, укладеного 12.05.2015 р. між Житомирською міською радою та ОСОБА_4 . Усунути перешкоди в користуванні вулицею, шляхом знесення самовільно встановленого капітального паркану на фундаменті.

05 квітня 2021 р. під час судового засідання представники позивача просили позовну вимогу в частині «…Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської міської ради від 20.03.2015 р. № 883 «Про передачу у власність та оренду земельних ділянок громадянам під існуючим нерухомим майном» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :10:031:0026), загальною площею 0,0018 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та наданні цієї земельної ділянки ОСОБА_4 в оренду терміном на 10 років…» залишити без задоволення у зв`язку з тим, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 р. визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської міської ради від 20.03.2015 р. № 883 «Про передачу у власність та оренду земельних ділянок громадянам під існуючим нерухомим майном» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :10:031:0026) загальною площею 0,0018 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та наданні цієї ділянки ОСОБА_4 в оренду терміном на 10 років. (а. с. 188-190, 222-223). Решту позовних вимог просили задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 про день та час слухання справи неодноразово повідомлялася, викликалася але жодного разу протягом 2018-2021 років до суду не з`являлася, не направила заяви про відкладення справи, не висказала свою позицію щодо позовних вимог.

Представники Житомирської міської ради наполягали на тому, що у позові слід відмовити так як Житомирська міська рада прийняла акт індивідуальної дії, а саме рішення № 883 від 20.03.2015 р., яким передала в оренду ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0018 га для будівництва та обслуговування жилих будинків та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого ОСОБА_4 скористалася правом оренди ділянки відповідно до норм ЗК України.Крім того, вищезазначене рішення міської ради жодним чином не права ОСОБА_3 та прийняте у законний спосіб. Також земельна ділянка ОСОБА_4 не є суміжною земельною ділянкою та будинковолодінням ОСОБА_3 , не порушує порядок добросусідства, не створює перешкоджає в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_3 .Таким чином, міська рада прийняла рішення (акт індивідуальної дії) який стосується прав та інтересів конкретної особи, яке жодним чином не порушував прав та інтересів інших осіб, та яке вичерпало свою дію його виконанням. Твердження ОСОБА_3 про те, що даним рішенням порушуються права численних мешканців провулку на вільний та безперешкодний прохід та проїзд до своїх осель, є безпідставним, оскільки, ширина провулку є достатньою для проходу та проїзду. (а. с. 61-69).

Представники Житомирводоканал протягом терміну слухання справи підтримали позовні вимоги та суду пояснили, що мешканцями АДРЕСА_2 , у 2001 році була збудована за власний кошт каналізаційна мережа діаметром 150 мм, яка передана на баланс та обслуговування цього комунального підприємства. Згідно правил користування водопровідно-каналізаційними системами для обслуговування та ремонту мереж передбачена охоронна зона шириною 6 метрів (по 3 метри в обидві сторони від стінок трубопроводу). В охоронній зоні інженерних мереж забороняється будь-яке капітальне будівництво, в тому числі і зведення огорож земельних ділянок, так як такі дії створюють перешкоди для експлуатації мереж та проведення на них ремонтно-відновлювальних робіт. (а. с. 32, 93-96, 115-119)

Треті особиОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, наполягали на задоволені позовних вимог. (а. с. 86-89).

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 81, 83 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» - акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як визначено ст. ст. 1, 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 р., генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій

Також, ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 р. передбачено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням. Інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи встановив.

Рішенням Житомирської міської ради від 14.07.2011 р. № 177 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадян» ОСОБА_4 було надано дозвіл на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0018 га за адресою: АДРЕСА_1 для влаштування під`їзду до житлового будинку. Порушуючи у 2010 року питання про передачу в оренду додаткової земельної ділянки до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 мотивувала його тим, що будинок знаходиться на межі земельної ділянки і це створює незручності. При цьому, постійна комісія Житомирської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування у своїх рекомендаціях, викладених у листі від 26.05.2012 р., питання щодо надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за зазначеною адресою в сервітутне користування рекомендувала винести на розгляд сесії міської ради.

У свою чергу, Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища у своєму листі від 23.07.2013 р. № 1473/13 повідомило Житомирську міську раду про те, що вважає неможливим погодження ОСОБА_4 проекту із землеустрою щодо відведення додаткової земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (для влаштування під`їзду до житлового будинку).

До отримання документів щодо прав на земельну ділянку площею 0,0018 га, ОСОБА_4 було розпочато будівництво капітальної споруди на цій земельній ділянці - кам`яного паркану. Цей факт не заперечується учасниками процесу та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Житомирською міською радою було ініційовано судовий процес з вимогою до ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0018 га.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2014 року у справі № 295/14085/13-ц позов задоволено: зобов`язано ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0018 га за адресою: АДРЕСА_1 , з приведенням земельної ділянки у придатний для використання стан шляхом знесення огорожі. Цим рішенням суду встановлено, що відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 21.08.2012 р. № 05035 та акта обстеження земельної ділянки від 21.08.2012 р. № 05020 Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області ОСОБА_4 огородила та використовує земельну ділянку площею 0,0018 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до земель Житомирської міської ради (землі житлової та громадської забудови), для власних потреб. В акті вказано, що на час проведення перевірки правовстановлюючі документи, передбачені ст. 126 Земельного кодексу України, у відповідача на дану земельну ділянку відсутні, а також рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) відповідачу чи іншого вчиненого правочину щодо даної земельної ділянки також немає, що свідчать про самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,0018 га. Таким чином, оскільки відповідачем самовільно зайнято земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1 , вимоги приписів щодо усунення порушень нею не виконані, позов задоволено. (а. с. 34-35)

Згідно Договору оренди землі від 12.05.2015 р., предметом якого являється земельна ділянка загальною площею 0,0018 га., в тому числі під будівлями та спорудами 0 га., під проїздами, проходами та площадками 0,0018 га., укладений між Житомирською міською радою та ОСОБА_4 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 , 3. Строк (а. с. 26-28).

Суд звертає увагу, що згідно листа Житомирської міської ради № 1473/13 від 23.07.2013 р. на колективне звернення, адресоване ОСОБА_3 свідчить, що звернення, стосовно узгодження проектів землеустрою щодо відведення додаткових земельних ділянок в користування громадянам ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які проживають за адресами: АДРЕСА_4 розглянуто. В свою чергу на запит управління регулювання земельних відносин, міської ради в 2010 р. стосовно виділення ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в користування додаткових земельних ділянок площ. 0.0019 га до домоволодіння АДРЕСА_5 , площ. 0.0036 га до домоволодіння АДРЕСА_6 . 2-Фурманова управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища міської ради надано висновок в якому зазначено, що управління пропонує вказане питання внести на розгляд постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування, у зв`язку з тим, що земельні ділянки АДРЕСА_5 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 зі сторони пров. ІНФОРМАЦІЯ_1 порушують лінію забудови парканів провулку.

Крім цього в 2011 р. управлінням підготовлені і направлені пропозиції до повідних розділів висновку на ім`я голови комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою, у відповідності до діючого на той час законодавста, в яких було зазначено, що управління вважає за неможливе погодження проектів із землеустрою щодо відведення додаткових земельних ділянок: площею 0.0018 га по АДРЕСА_7 (замовник ОСОБА_4 ), площею 0.0019 га по АДРЕСА_8 (замовник ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (для влаштування під`їзду до житлового будинку). (а. с. 30).

Крім того, згідно листа Житомирської міської ради № 25/кол-8342 від 15.10.2013 р. на колективне звернення, адресоване ОСОБА_3 свідчить: «На Ваше колективне звернення, висловлене на особистому прийомі у міського голови 01.10.2013 р., стосовно зобов`язання сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_9 знести самовільно встановлені огорожі та звільнити самовільно зайняту частину провулку, повідомляймо наступне.Рішенням міської ради від 14.07.2011 р. № 177 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для влаштування під`їзду до житлових будинків наступним громадянам: ОСОБА_13 орієнтовною площею 0,0018 га за адресою АДРЕСА_7 ; Л ОСОБА_14 орієнтовною площею 0,0018 га за адресою АДРЕСА_3 , 3; ОСОБА_9 орієнтовною площею 0,0019 га за адресою АДРЕСА_8 ; ОСОБА_15 орієнтовною площею 0,0018 га за адресою АДРЕСА_3 , 5.

Назване рішення прийнято на підставі особистих заяв громадян та рекомендацій постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування № 84/22к-3 від 26.05.2011 р.

В пункті 22 прийнятого рішення зазначено, що виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та документації із землеустрою є комерційним ризиком замовника.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 123 Земельного кодексу України, який був чинним на момент прийняття рішення, розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою.

Управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища були підготовлені і направлені пропозиції до відповідних розділів висновку на ім`я голови комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою, від 16.11.2011 р. № 951/12, від 02.08.2012 р. № 509/12, в яких зазначено, що управління вважає за неможливе погодження проектів із землеустрою щодо відведення додаткових земельнихділянок: площею 0,0018 га по АДРЕСА_7 (замовник ОСОБА_4 ), площею 0,0019 та по АДРЕСА_8 (замовники ОСОБА_9 , ОСОБА_12 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( для влаштування під`їзду до житлового будинку).

На підставі клопотань Державної інспекції сільського господарства у Житомирській області на засіданні комісії з питань самоврядного контролю у сфері містобудування та землекористування 06.02.2013 р. розглянуто питання самовільного зайняття ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,0014 га із земель житлової та громадської забудови для власних потреб за адресою АДРЕСА_8 та самовільного зайняття ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0018 га із земель житлової та громадської забудови для власних потреб за адресою АДРЕСА_7 .

Рішенням міської ради від 11.07.2013 р. № 586 затверджено збитки, нанесені ОСОБА_9 в сумі 113 (сто тринадцять) грн. 09 коп. та ОСОБА_4 в сумі 145 (сто сорок п`ять) грн. 40 коп.

Відповідно до вимог ст. 212 Земельного кодексу України, повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду.

Юридичним департаментом міської ради 04.09.2013 р. було подано позов до суду з питання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , а також 04.10.2013 р. направлено лист до Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області з клопотанням провести повторну перевірку щодо звільнення чи зайняття земельних ділянок на час отримання листа. (а. с. 31)

З аналізу змісту вказаних листів свідчить, що відповідні державні органи станом на 2011-2014 роки вважали за неможливе погодження проектів із землеустрою щодо відведення додаткових земельних ділянок площею 0.0018 га по АДРЕСА_7 (замовник ОСОБА_4 ), площею 0.0019 га по АДРЕСА_8 (замовник ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (для влаштування під`їзду до житлового будинку).

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка регулює порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 13 цієї ж статті встановлено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Судом не заперечується, що земельна ділянка, стосовно передачі в оренду якої виник спір у даній справі, за своїм цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови, що передбачало можливість вирішення відповідачем питання щодо передачі її у користування без застосування певних законодавчих обмежень.

У той же час, на момент прийняття оскаржуваного рішення стосовно даної земельної ділянки за позовом саме Житомирської міської ради ухвалено судове рішення Богунським районним судом міста Житомира від 12.03.2014 р. у справі № 295/14085/13-ц про її звільнення та знесення збудованої на ній огорожі.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Таким чином, ухваливши рішення щодо передачі в оренду земельної ділянки, відносно якої існував обов`язок її звільнення зі знесенням побудованої на ній споруди, Житомирська міська рада знівелювала конституційний принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалення Житомирською міською радою рішення про передачу цієї земельної ділянки в користування ОСОБА_4 як альтернативного способу усунення допущеного останньою порушення, є апріорі неможливим, оскільки юридична кваліфікація її дій надана судом, а наслідки таких дій мали бути виконані відповідно до ухваленого рішення.

Отже, розпорядження Житомирської міської ради земельною ділянкою площею 0,0018 га за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання судового рішення, ухваленого стосовно неї, яке передбачало звільнення цієї земельної ділянки та знесення встановленого паркану, призвело до спроби легітимізації допущеного порушення та ігнорування відповідачем вимог Конституції України. Ці обставини суд розцінює як такі, що свідчать про невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, що мало стати підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, 12.05.2015 р. Житомирська міська рада, укладаючи з ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :10:031:0026 за адресою: АДРЕСА_1 , у пункті 3 констатувала, що на земельній ділянці відсутній об`єкт нерухомого майна. Яким чином такі умови договору можна співвіднести з дійсними обставинами справи та законодавчими вимогами щодо добросовісності дій Житомирської міської ради, представник останьої пояснень не надав.

Враховується також судом і те, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням. Інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів. До земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування (ст. 38 Земельного кодексу України).

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Отже, орган місцевого самоврядування, приймаючи рішення про передачу у користування земельної ділянки в межах населеного пункту, зобов`язаний врахувати положення ст. ст. 38, 39 Земельного кодексу України.

Згідно пояснень КП «Житомирводоканал» мешканцями 2-го провулку ОСОБА_16 (на час розгляду справи АДРЕСА_9 . була збудована за власний кошт каналізаційна мережа діаметром 150 мм, яка передана на баланс та обслуговування цього комунального підприємства. Згідно правил користування водопровідно-каналізаційними системами для обслуговування та ремонту мереж передбачена охоронна зона шириною 6 метрів (по 3 метри в обидві сторони від стінок трубопроводу). В охоронній зоні інженерних мереж забороняється будь-яке капітальне будівництво, в тому числі і зведення огорож земельних ділянок, так як такі дії створюють перешкоди для експлуатації мереж та проведення на них ремонтно-відновлювальних робіт.

Згідно з п. 15.5 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190, не дозволяється складання матеріалів і предметів, накопичування сміття ближче ніж за 5 м від осі водопровідних і каналізаційних мереж і пристроїв та в межах охоронних санітарних зон; самовільне спорудження над водопровідними і каналізаційними мережами та пристроями будь-яких будівель та предметів благоустрою; здійснювати роботи на мережах централізованого питного водопостачання та водовідведення, відкривати ляди колодязів, спускатися в них, регулювати засувки без присутності представників виробника. Мінімальні відстані водопровідних магістралей на генеральному плані і дистанція від зовнішнього діаметра водопровідних і каналізаційних магістралей до будівель і споруд встановлюються Державними будівельними нормами 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 р. № 4. Відповідно до таблиці 1 додатку 8.1 (обов`язковий) вказаних норм відстань по горизонталі (у світлі) від підземних мереж водопроводу і напірної каналізації до фундаментів будинків і споруд повинна становити не менше 5 м. (а. с. 146-148).

Суд звертає увагу, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 р. визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської міської ради від 20.03.2015 р. № 883 «Про передачу у власність та оренду земельних ділянок громадянам під існуючим нерухомим майном» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :10:031:0026) загальною площею 0,0018 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та наданні цієї ділянки ОСОБА_4 в оренду терміном на 10 років. На час винесення рішення по данній справі, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 р. не оскаржувалося та набрало законної сили.

Статтями 3, 13, 14 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності й господарювання. Вона також закріплює рівність перед законом усіх без винятку суб`єктів права власності та гарантує кожному захист його прав і свобод. Ці принципові положення мають визначальне значення і для суб`єктів земельних правовідносин, що підтверджується ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України.

Відповідно положень ст. 152 Земельного Кодексу, власник земельної ділянки чи землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а також на відшкодування завданих збитків.

Так, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, та запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Керуючись принципами справедливості, добросовісності, розумності та у відповідності іншим загальноправовим засадам, з метою відновлення та захисту суспільного інтересу, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню а саме визнати недійсним та скасувати правочин, а саме договір оренди земельної ділянки кадастровий № :10:031:0026, загальною площею 0,0018 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 укладеного 12.05.2015 р. між Житомирською міською радою та ОСОБА_4 .

Усунути перешкоди в користуванні вулицею та відновити стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно встановленого капітального паркану на фундаменті за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2114,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 21, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 38, 39, 123 Земельного Кодексу України, Закон України «Про місцеве самоврядування», «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 2-5, 10-13, 18, 23, 76, 81, 133, 141, 178, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, ОСОБА_4 , треті особи на боці позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Комунального підприемства «Житомирводоканал» Житомирської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди та усунення перешкод в користуванні вулицею, задовольнити.

визнати недійсним та скасувати правочин, а саме договір оренди земельної ділянки кадастровий № :10:031:0026, загальною площею 0,0018 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 укладеного 12.05.2015 р. між Житомирською міською радою та ОСОБА_4 .

Усунути перешкоди в користуванні вулицею та відновити стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно встановленого капітального паркану на фундаменті за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2114,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка