Справа № 462/34/17 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3479/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 року в складі судді Палюх Н.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування реєстрації права власності на квартиру,-

встановила:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування реєстрації права власності на квартиру, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 16.01.2015, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстрований за №20, та скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Вимоги обгрунтовував тим, що його матері ОСОБА_3 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . У січні 2015 року від нового власника квартири ОСОБА_2 він дізнався про укладення договору купівлі-продажу спірної квартири. Оскільки всі документи на квартиру знаходилися у нього і мати цих документів нікому не віддавала, він 06.02.2015 звернувся в Залізничний РВ ЛМУ ГУМВС із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо підробки документів. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Відтак, він звернувся в Другу Львівську нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак свідоцтва про право на спадщину йому не видали, оскільки спірна квартира зареєстрована на ім"я ОСОБА_2 .

В межах кримінального провадження було проведено ряд слідчих дій та почеркознавчу експертизу документів, які власноручно замовляла його мати перед укладенням договору купівлі-продажу квартири. Згідно висновку експерта № 6/219 від 09.06.2015, ОСОБА_3 не підписувала договір про проведення оцінки майна від 25.11.2014 та договір №2/18257 від 26.12.2014. Слідчим встановлено, що жодних довіреностей на будь чиє ім"я для представницва її інтересів, його мати не видавала. Таким чином, спірного договору купівлі-продажу його мати не підписувала, оскільки така була її та його єдиним житлом, про що вона неодноразово повідомляла.

23.05.2017 представник позивача заявила клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для з`ясування питання щодо належності підпису та рукописного тексту ОСОБА_3 на нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львові від 09 червня 2017 року призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науководослідного інституту судових експертиз, на вирішення експертів поставлено запитання: чи виконано підпис та рукописний текст « ОСОБА_3 » в договорі купівлі-продажу квартири від 16 січня 2015р., укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., та зареєстрованому в реєстрі за №20, ОСОБА_3 чи іншою особою?

Згідно висновку експерта № 5571 від 31 січня 2018 року рукописний запис « ОСОБА_3 » розташований у графі «Підписи» на зворотній стороні оригіналу одного примірника договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , 16 січня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 20, виконаний ОСОБА_3 .

В подальшому, за клопотанням представника позивача, ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 26 березня 2019 року призначено додаткову судову-почеркознавчу комісійну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвала була предметом апеляційного оскарження, однак постановою Львівського апеляційного суду від 30 липня 2019 року залишена без змін.

Разом з цим, ухвала Залізничного районного суду м.Львова від 26 березня 2019 року залишилася без виконання, у зв`язку з не проведенням оплати за експертизу.

Позивач та його представник повторно звернулися з клопотанням про призначення по справі додаткової судово-почеркознавчої експертизи для з`ясування питань щодо належності підпису та рукописного тексту ОСОБА_3 у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (Справа № 02-33, том. № 1), номер нотаріальної дії 20 та 21 від 16 січня 2015р. у графі "Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальних дій та на нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Просили проведення експертизи доручити будь-якій іншій експертній установі, окрім Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, до якого вони не мають довіри.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 року призначено додаткову судову-почеркознавчу комісійну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (79024, м.Львів, вул.Липинського, 54). На вирішення експертів поставлено відповідні запитання.

Зобов`язано приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. представити на вимогу експертів Реєстр для вчинення нотаріальних дій, у якому зареєстровано договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 16.01.2015р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. /зареєстровано в реєстрі за №20/.

Зобов`язано Другу Львівську державну нотаріальну контору /м.Львів, вул.С.Бандери, 3/ представити на вимогу експерта спадкову справу №360/2011 заведену до майна померлого після 11 січня 2011р. - ОСОБА_4 .

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 .

На час проведення експертизи зупинено провадження по справі.

Ухвалу суду в частині визначення експертної установи оскаржив позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає про зловживання відповідними особами експертної установи своїми правами щодо не надіслання йому рахунку на проведення оплати вартості експертизи, яка була призначена ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року.

Звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі зазначено про те, що представник відповідача наголошував на тому, щоб проведення експертизи доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, однак відповідач не є особою, за клопотанням якої призначається додаткова експертиза.

Покликається на висновок експерта № 6/219 від 09.06.2015, згідно якого ОСОБА_3 не підписувала договір про проведення оцінки майна від 25.11.2014 та договір №2/18257 від 26.12.2014.

Враховуючи наведене, вважає, що сторона відповідача свідомо ініціює проведення додаткової експертизи у даній справі у Львівському науково-дослідному інституті судових експертиз, незважаючи на те, що експертний висновок цієї установи вже наявний у матеріалах даної справи, при цьому такий протилежний висновку № 6/219 від 09.06.2015, який складений Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України у Львівській області.

Також вважає, що приватний нотаріус Нор Н.М., яка посвідчувала спірний договір купівлі-продажу від 16.01.2015, здатна впливати на експерта.

Покликається на інші обставини в контексті спірних правовідносин.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 року в частині призначення (доручення) експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз і в цій частині постановити нову ухвалу, згідно якої проведення експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз або будь якій іншій експертній установі, розташованій за межами Львівської області. В іншій частині залишити без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Слідуючи принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Залізничного районного суду м. Львові з січня 2017 року знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування реєстрації права власності на квартиру.

Таким чином, предметом даного спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 16.01.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстрований за № 20, та відповідно, оспорення права власності відповідача ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що в межах кримінального провадження щодо підробки документів, проведено почеркознавчу експертизу, згідно висновку експерта № 6/219 від 09.06.2015, ОСОБА_3 (покійна матір позивача) не підписувала укладені договори з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про проведення оцінки майна від 25.11.2014 та № 2/18257 від 26.12.2014.

Крім цього, під час розгляду цієї цивільної справи, задоволено клопотання представника позивача, відповідно ухвалою Залізничного районного суду м. Львові від 09 червня 2017 року призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науководослідного інституту судових експертиз, на вирішення експертів поставлено питання: чи виконано підпис та рукописний текст « ОСОБА_3 » в договорі купівлі-продажу квартири від 16 січня 2015р., укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., та зареєстрованому в реєстрі за №20, ОСОБА_3 чи іншою особою?

Згідно висновку експерта № 5571 від 31 січня 2018 року Львівського науководослідного інституту судових експертиз, рукописний запис « ОСОБА_3 » розташований у графі «Підписи» на зворотній стороні оригіналу одного примірника договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , 16 січня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 20, виконаний ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 187).

Сторона позивача зверталася із клопотанням про призначення додаткової судово-почеркознавчої комісійної експертизи, і ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року така була призначена, однак ухвала залишилася без виконання, у зв`язку з не проведенням оплати за експертизу.

Поряд з цим, як проведена експертиза, яка призначалася судом першої інстанції ухвалою від 09 червня 2017 року, так і додаткова комісійна експертиза, яка не була проведена у зв`язку з відповідним обставинами, були доручені експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Обгрунтовуючи свій висновок про призначення додаткової судової почеркознавчої комісійної експертизи також у Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз (згідно оскаржуваної ухвали), місцевий суд зазначив, що Львівська область відноситься до зони обслуговування Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, інститут по території віддаленості від Залізничного районного суду м. Львова знаходиться найближче, є державною установою, в якій працюють експерти з даних питань з найвищою кваліфікацією, тому є доцільно доручити проведення експертизи саме експертам цього закладу.

При цьому, суд критично оцінив доводи позивача про можливий незаконний вплив на експерта та результати проведення експертизи, а також щодо недовіри експертам закладу в цілому, оскільки такі не підтверджені належними доказами.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом, як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Підстави обов`язкового призначення судом експертизи визначені статтею 105 ЦПК України.

При цьому за ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Таким чином, враховуючи вимоги ЦПК України про призначення експертизи, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно із ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Відповідно до ст. 111 ЦПК України, комісійна експертиза проводиться не менш як двома експертами одного напряму знань. Якщо за результатами проведених досліджень думки експертів збігаються, вони підписують єдиний висновок. Експерт, не згодний з висновком іншого експерта (експертів), дає окремий висновок з усіх питань або з питань, які викликали розбіжності.

Пунктом 1.2.11. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 (із змінами та доповненнями) визначено, що додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

З врахуванням наведених вище вимог закону, характеру спірних правовідносин, а також встановлених у спірних правовідносинах обставин справи, колегія суддів погоджується з тим, що предмет спору, позовні вимоги, свідчать про потребу у спеціальних знаннях у відповідній сфері, тому висновок місцевого суду у цій частині є обгрунтованим.

В свою чергу, зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції оскаржується тільки позивачем та лише у частині визначення експертної установи для проведення відповідної експертизи, у межах даного апеляційного провадження колегія суддів вирішує виключно процесуальне питання, а саме законність ухвали суду першої інстанції у відповідній частині, тому доводи апеляційної скарги та обставини щодо підставності позовних вимог, колегія суддів не перевіряє.

Згідно із ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Таким чином, при призначенні експертизи на суд покладається обов`язок визначення експерта чи експертної установи у разі, якщо сторони не досягли взаємної згоди між собою щодо обрання експерта або експертної установи у встановлений судом строк.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначаючи в оскаржуваній ухвалі експертну установу, якій необхідно доручити проведення експертизи, а саме Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз, суд першої інстанції не врахував висловленої позиції сторони позивача щодо недовіри до цієї установи та прохання доручити проведення експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Крім цього, дійсно Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, як експертній установі, вже доручалося проведення первинної експертизи у даній справі, яка була проведена, складено висновок № 5571 від 31 січня 2018 року.

Таким чином, задовольняючи клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення відповідної експертизи, однак доручаючи її виконання знову Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, суд першої інстанції не врахував заперечення позивача у справі щодо доручення проведення додаткової експертизи саме у Львівський НДІСЕ, при цьому сторона відповідача заперечень щодо експертної установи, запропонованої позивачем не висловлювала, наявність у матеріалах справи попередньої ухвали про призначення такої ж експертизи у Львівський НДІСЕ, яка за словами позивача не була проведеною у зв`язку з тим, що він не отримував рахунок з приводу оплати вартості такої, дає підстави для висновку, що оскаржувана ухвала суду в частині визначення експертної установи підлягає зміні, шляхом доручення проведення додаткової судово-почеркознавчої комісійної експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 листопада 2020 рокузмінити в частині визначення експертної установи, доручивши проведення додаткової судово-почеркознавчої комісійної експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз(04050, м. Київ, вул. Мельникова, 81 корп. 20 офіс 403).

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 27 квітня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк