ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/330/20 Номер провадження 22-ц/814/1116/21Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С. І. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

секретар: Зеленська О.І.

за участю представника третьої особи адвоката Ступніка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бондаренко Ольги Володимирівни

на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Чорнухинська державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання недійсною відмови від спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бондаренко О.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсною відмови від спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 син позивачки ОСОБА_1 . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема, з права на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На момент відкриття спадщини спадкоєм-цем після смерті ОСОБА_4 була його мати ОСОБА_1 .

Згідно з посвідченням № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю І групи по зору з 25 липня 1991 року, потребує стороннього догляду та допомоги в повсякденному житті.

Враховуючи потребу в постійному догляді після смерті сина ОСОБА_4 позивач погодилася на пропозицію ОСОБА_5 двоюрідної сестри свого сина, укласти усний договір довічного утримання (догляду).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. ОСОБА_1 залишилася в безпорадному стані без допомоги та стороннього догляду.

Спадкоємець після смерті ОСОБА_5 її дочка ОСОБА_2 , умови усного договору довічного утримання (догляду), фактично укладеного з її матір`ю, не виконувала.

ОСОБА_1 , будучи єдиним спадкоємцем після смерті свого сина ОСОБА_4 , вважаючи себе власником домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 , потребуючи допомоги та стороннього догляду запропо-нувала укласти письмовий договір довічного утримання (догляду) своїй сусідці ОСОБА_6 .

Однак від представника виконкому Чорнухинської селищної ради Хариніна М.П. дізналася, що зазначене домоволодіння належить на праві приватної власності іншій особі ОСОБА_3 ..

Пізніше ОСОБА_1 стало відмово, що це домоволодіння було одноосібно успадковане ОСОБА_5 у зв`язку з її позивача відмовою від спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Домоволодіння, розташоване у АДРЕСА_1 , було прийнято відповідачем ОСОБА_2 у спадщи-ну, але належним чином не оформлене.

Позивач вважає, що її незаконно позбавили права власності на вказане домоволо-діння, як єдиного спадкоємця після смерті сина ОСОБА_4 , оскільки будучи особою з інвалідністю І групи по зору вона ніяких заяв не підписувала, з державним нотаріусом Карбан Л.М. не спілкувалася.

Заява про відмову від спадщини, датована 2015 роком, в графі «підпис» якої виконано підпис нібито від імені ОСОБА_1 , не містить жодної відмітки в розумінні п. п. 5, 6 глави 9 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, хоча вади зору унеможливили б ознайомлення її зі змістом заяви. Крім того, зазначена заява містить помилку в році народження позивача.

За наведених обставин просила визнати недійсною відмову від спадщини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відкрилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 липня 2015 року, видане державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріаль-ної контори Полтавської області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване в реєстрі за №846.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2021ро-ку у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бондаренко О.В. оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, просила скасувати оскаржуване нею судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

Зазначала, що судом першої інстанції не досліджено яким чином особа з інвалідністю 1 групи по зору подала до державної нотаріальної контори заяву, в якій немає жодної відмітки про її вади та відсутня відмітка про оформлення такої заяви вдома у особи.

Питання роз`яснення особі з інвалідністю змісту та наслідків такої заяви теж судом було залишено поза увагою.

Окрім того, зазначала, якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їх текст документа, про що на документі робиться відповідно відмітка, в свою чергу заява про відмову від спадщини ОСОБА_1 не містить жодних відміток в розумінні п.п. 5, 6 гл. 9 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2021 року, хоча вади зору унемо-жливлювали ознайомлення її зі змістом заяви.

На апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бондарен-ко О.В. свій відзив подав представник третьої особи Чорнухинської державної нотаріальної контори адвокат Ступнік С.В., в якому спростовуючи доводи апеляційної скарги просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначав, що посвідчення відмови відбулося за два дні до закінчення шестимісячного строку на прийняття спадщини за наполегливим проханням самої позивачки, яка чітко розуміла суть того, що відбулося та бажала, щоб спадкове майно перейшло у власність ОСОБА_5 (близької родички), яка уже допомагала їй та виявила згоду в подальшому піклуватися про позивачку.

Відтак, позивачка та ОСОБА_5 мали на меті остаточно вирішити питання власності, щоб у разі відкриття спадщини не клопотатись додатково стосовно оформлення майна. Однак, коли ОСОБА_5 передчасно померла, позивачка, в її розумінні, вирішила спробувати повернути собі майно, про що свідчить подання позову про визнання недійсним рішення Чорнухинської селищної ради (залишено без розгляду) та даного позову.

Окрім того, згідно довідки КНП «Чонухинська районна лікарня», необхідність стороннього догляду в зв`язку з погіршенням зору встановлена для позивачки в 2017 році, також встановлено, що позов до Чорнухинської селищної ради та всі додатки ло позову підписано самою ОСОБА_1 у 2020 році.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після його смерті відкрилась спадщина /а.с. 48, 51/.

13 лютого 2015 року Чорнухинською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №47 за заявою спадкоємця ОСОБА_5 двоюрідної сестри ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину і 10 липня 2015 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №№843, 846, а саме:

- на земельну ділянку, розміром 3,93 га, розташовану на території Чорнухинської селищної ради Полтавської області, кадастровий номер :00:023:0059 / а. с. 65/;

- жилий будинок з господарчими побудовами, розташований у АДРЕСА_1 , загальною площею 70,1 кв. м, на земель-ній ділянці, розміром 0,0452 га, кадастровий номер :30:001:0330 /а. с. 66/.

В матеріалах спадкової справи №47/2015 міститься заява ОСОБА_1 про відмову від спадщини після смерті сина ОСОБА_4 , подана до Чорнухинської державної нотаріальної контори 13 лютого2015 року та зареєстрована під №86. Заява від імені ОСОБА_1 підписана ОСОБА_1 /а. с. 49/.

Згідно посвідчення № НОМЕР_1 та повідомлення КНП «Чорнухинська районна лікарня» Чорнухинської районної ради Полтавської області від 05 жовтня 2020 року №01-27/1496, ОСОБА_1 у 1965 році оглядалась комісією МСЕК та визнана особою з інвалідністю по зору. У зв`язку зі сталою втратою зору, враховуючи безперспективність лікування хворої, з 25 липня 1991 року рішенням МСЕК ОСОБА_1 встановлено інвалідність І групи по зору. Діагноз: стійке рубцеве змутніння рогівок та катаракта обох очей.

Останній запис лікаря-окуліста в амбулаторній картці 24 березня 2017 року хвора направлена на ВКК, де комісійно було визначено, що ОСОБА_1 потребує стороннього догляду та допомоги /а.с. 8, 69/.

Допитана у суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_6 показала, що син позивача ОСОБА_4 помер у 2014 році. Після його смерті ОСОБА_1 просила її здійснювати за нею догляд з такою умовою, щоб ночувала разом з нею. Говорила, хто за нею буде доглядати, тому все і залишиться. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю по зору, з будинку не виходить, окулярами не користується.

ОСОБА_5 дочка рідної сестри позивача, також після смерті ОСОБА_4 просила її декілька разів доглядати за ОСОБА_1 , проте вона відмовилась ночувати, а їх родичка ОСОБА_5 погодилась та доглядала ОСОБА_1 .

З 28 лютого 2018 року, після смерті ОСОБА_5 , вона здійснює догляд за позивачем. Погодилась через будинок.

В той же день 28 лютого 2018 року в її присутності, за участю представника Чорнухинської селищної ради, працівників територіального центру, територіальний центр передав Хариніній М.П. різні документи, які стосуються позивача. Ці документи територі-альному центру були передані ОСОБА_8 після смерті його дружини ОСОБА_5 .

Від ОСОБА_1 їй відмово, що до неї приходила ОСОБА_5 разом з невідомим чоловіком, який повідомив, що для догляду за позивачкою необхідно підписати документ для встановлення родинних відносин.

Після складання у 2019 році ОСОБА_1 заповіту на її (свідка) користь, вона дізналась, що будинок належить не позивачу, а іншій особі.

З оглянутих судом першої інстанції матеріалів цивільної справи №549/80/20, провадження №2/549/53/20, за позовом ОСОБА_1 до Чорнухинської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , після смерті якої була заведена спадкова справа №91/2018. Її дочка ОСОБА_2 , відповідач у справі, та онук ОСОБА_9 , подали заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 , а саме на земельну ділянку, площею 3,93 га з кадастровим номером :00:023:0059, розташовану на території Чорнухинської селищної ради Полтавської області; квартиру АДРЕСА_2 . На вищезазначене спадкове майно ОСОБА_2 та ОСОБА_9 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом.

Частка ОСОБА_2 становить 2/3 частини, частка ОСОБА_9 1/3.

Також з оглянутих судом першої інстанції матеріалів цивільної справи №549/80/20, провадження №2/549/53/20, за позовом ОСОБА_1 до Чорнухинської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок встановлено, що позовна заява у цій справі, а також заяви про розгляд справи за відсутності позивача, долучення доказів, а також засвідчувані написи, підписані від імені ОСОБА_1 .

Окрім того, 15 січня 2019 року ОСОБА_1 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області та зареєстрований у реєстрі за №34, в якому земельну ділянку, розміром 0,0452 га, кадастровий номер :30:001:0330, земельну ділянку, розміром 0,1290 га, кадастровий номер :30:001:0329, які знаходяться в АДРЕСА_1 ; надані для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд і для ведення особистого селянського господарства; житловий будинок з надвірними побудо-вами, який знаходиться в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, розміром 3,8000 га, розташовану на території Чорнухинської селищної ради Полтавської області, када-стровий номер :00:023:0058, передане для ведення товарного сільськогосподарсь-кого виробництва, заповідала ОСОБА_6 . Із тексту заповіту вбачається, що він власноручно підписаний позивачем ОСОБА_1 в присутності свідка ОСОБА_10 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та її представником за допомогою належних та допустимих доказів не доведено існування обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме факту неналежності вчинених на заяві про відмову від прийняття спадщини від 13 лютого 2015 року підписів від імені ОСОБА_1 саме цій особі, в той час, як відсутність на заяві про відмову від прийняття спадщини відмітки про те, що ОСОБА_1 текст зачитано уголос, не є достатньою підставою для визнання заяви недійсною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За нормами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встанов-ленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спад-щини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України).

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу (ч. 5 ст. 1274 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; установлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.

Згідно з п.п. 4-6 Глави 9 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, при вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності. Встановлення їх особи здійснюється за документами, визначеними Законом України «Про нотаріат».

Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка.

Стороною позивача позовні вимоги про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини обґрунтовувані тим, що позивач таку заяву не підписувала, з державним нотаріусом не спілкувалась, вади зору унеможливлювали її ознайомитись зі змістом заяви.

Виходячи з предмету і підстав заявленого позову, з`ясування питання ідентифікації виконавця підпису у зазначеній заяві при проведенні судової почеркознавчої експертизи має визначальне значення для встановлення обставин справи та є способом реалізації основоположних засад цивільного судочинства змагальності сторін, доведеності та перекон-ливості їх доводів та доказів перед судом.

Обов`язок доказування невідповідності підпису ОСОБА_1 на заяві про відмову від прийняття спадщини процесуальний закон покладає на позивача, відтак саме позивач зобов`язаний це доводити, зокрема в спосіб, визначений ним та законом, шляхом проведення в справі судової почеркознавчої експертизи.

Судом першої інстанції роз`яснювалось представникам сторін їх право заявити клопотання про призначення відповідної почеркознавчої експертизи щодо встановлення належності чи неналежності позивачу підпису, виконаного на заяві про відмову від прийняття спадщини, проте останніми таке клопотання не заявлялось.

В той же час, твердження представника позивача про те, що позивач у зв`язку зі станом здоров`я не могла підписати заяву про відмову від спадщини та вчинила такий правочин внаслідок помилки є взаємовиключними доводами.

Так визнання правочину (заяви про відмову від спадщини) недійсним з тих підстав, що особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, потребує встановлення інших фактичних обставин та застосування інших норм права.

Доводів щодо того, що позивач при написанні заяви помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, позовна заява не містить. Будь-яких заяв про зміну підстав позову до суду не подавалось.

Посилання представника позивача, що ОСОБА_1 у зв`язку із станом здоров`я взагалі не має змоги власноручно здійснювати підпис, не підтверджено належними доказа-ми, отже є припущенням, до того ж спросотується дослідженими судом першої інстанції в межах розгляду даної справи матеріалами цивільної справи №549/80/20, за позовом ОСОБА_1 до Чорнухинської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок, з яких слідує, що позовна заява у цій справі, а також заяви про розгляд справи за відсутності позивача, долучення доказів та засвідчувані написи підписані саме від імені ОСОБА_1 .

Окрім того, 15 січня 2019 року ОСОБА_1 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області та зареєстрований у реєстрі за №34, з тексту якого вбачається, що він власноручно підписаний позивачем ОСОБА_1 в присутності свідка ОСОБА_10 .

З урахуванням встановленого, беручи до уваги норми ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та, виходячи з того, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами існування обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема факту неналежності вчинених на заяві про відмову від прийняття спадщини від 13 лютого 2015 року підписів від імені ОСОБА_1 саме цій особі, районний суд, виходячи з підстав заявленого позову, наведених в його обгрунтування доказів, дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, обґрунтовано відмовивши у позові ОСОБА_1 у повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що поза увагою суду залишилось питання роз`яснення особі з інвалідністю змісту та наслідків заяви про відмову від спадщини, не заслуговує на увагу, оскільки зі змісту такої заяви слідує, що нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області Хариніній М.П. роз`яснено наслідки такої відмови /а. с. 49/.

Також суд першої інстанції надав оцінку заяви ОСОБА_1 про відмову від спадщини, дійшовши висновку про те, що відсутність у заяві відмітки про те, що її текст зачитано уголос, не є достатньою підставою для визнання такої заяви недійсною.

До того ж рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16 черв-ня 2021 року у справі №549/238/15-ц за заявою ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин, встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги після смерті сина і відмовилася від прийняття спадщини, у вигляді житлового будинку, який залишився після його смерті, на користь ОСОБА_5 /а. с. 53/. Згідно Єдиного державно-го реєстру судових рішень, вказане судове рішення не було предметом апеляційного та касаційного перегляду, відтак є чинним на час розгляду даної справи №549/330/20.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність. Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бондаренко Ольги Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Пилипчук Л.І.