Справа № 947/2216/21
Провадження № 2/522/5608/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Середи А.В.,

відповідача -1 - ОСОБА_1 ,

відповідача -2 - ОСОБА_2 ,

представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової шкоди в сумі 7 473,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2021 до Київського районного суду м. Одеси надійшов позов ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» про солідарне стягнення з відповідачів в порядку суброгації майнової шкоди в сумі 7 473,41 грн.

27.01.2021 ухвалою Київського районного суду м. Одеси справу направлено за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А.

19.02.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд на 16.03.2021.

01.03.2021 від представника позивача до суду надійшла заява про внесення даних РНКОПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи (а.с. 55-59).

09.03.2021 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (а.с. 61-64).

12.03.2021 від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява до суду про продовження строку на відзив (а.с. 66).

12.03.2021 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 67-68).

15.03.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони (а.с. 69-71).

15.03.2021 від представника відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 72-84).

16.03.2021 в судовому засіданні представник відповідача-2 заявила клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з відзивом на позовну заяву ОСОБА_1 , який вони не отримували. Судом задоволено дане клопотання та відкладено розгляд справи на 01.04.2021.

16.03.201 до суду від відповідача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи (а.с. 90-93).

22.03.2021 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив ( а.с. 95-108).

30.03.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони (а.с. 107-109).

01.04.2021 в судовому засіданні від представника відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» надійшло клопотання про відкладення судового, з метою надання заперечень на відповідь на відзив. Судом задоволено дане клопотання та відкладено судовий розгляд на 19.04.2021.

15.04.2021 від представника ПАТ «НАСК «Оранта» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 114-117).

16.04.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони (а.с. 118-120).

19.04.2021 в судове засідання з`явилися відповідач ОСОБА_1 і представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» та просили суд позовні вимоги не задовольняти та підтримали свої відзиви та заперечення, надані раніше суду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

25.01.2018 між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання» № 016393/4640/0000021, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «КІА СЕЕD» номерний знак НОМЕР_1 .

30.01.2018 об 11 год. 00 хв. на проспекті Гагаріна в м. Одесі ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2104» номерний знак НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з транспортним засобом «КІА СЕЕD» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються постановою Приморського районного суду міста Одеси від 14.02.2018 у справі № 522/2380/18 та довідкою про дорожньо-транспортну пригоду Управління патрульної поліції в Одеській області за ідентифікатором картки ДТП в системі НПУ № 888674.

На підставі вищезазначених документів та заяви ОСОБА_3 № 00249552 про подію, що має ознаки страхового випадку від 31.01.2018, протоколу огляду транспортного засобу від 31.01.2018, ремонтної калькуляції № 00249552 від 28.03.2019 системи АUDАТЕХ (ліцензований програмно-технічний комплекс з розрахунків вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів з використанням рекомендованих нормативів заводу виробника та цін на запасні частини, рекомендованих імпортером), акта узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) від 05.04.2019 № 00249552, страхового акта від 05.04.2019 № 00249552, наказу від 10.04.2019 № 00249552 позивачем виплачено потерпілій страхове відшкодування в розмірі 7 473,41 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 11.04.2019 № 081438.

Зазначеною вище постановою суду у справі № 522/2380/18 винною особою в скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 , тому за твердженням позивача до нього (у порядку суброгації) після виплати страхового відшкодування (з 11.04.2019) перейшло право вимоги до ОСОБА_1 у розмірі виплаченого страхового відшкодування, а саме у суміі 7 473,41 грн.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 , як власника (водія) транспортного засобу «ВАЗ 2104» номерний знак НОМЕР_2 , застраховано ПАТ "HACK "ОРАНТА" на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AM 0709818.

Правовідносини у сфері страхування майнових інтересів підприємств, установ, організації та фізичних осіб регулюються Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та загальними нормами цивільного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до п. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Заподіяна внаслідок ДТП шкода зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ "HACK "ОРАНТА". Разом з цим, ОСОБА_3 звернулася до позивача по виплату страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 25.01.2018 № 016393/4640/0000021, яку 11.04.2019 їй було виплачено.

В подальшому 17.04.2019 представник ПрАТ «СК «Уніка» звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ "HACK "ОРАНТА", в задоволені якого йому було відмовлено, у зв`язку із пропуску річного строку для такого звернення на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів ст. 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

За таких обставин, перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах.

Відтак, у силу приписів ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях п. 37.1.4 п. 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Зазначений у пункті 37.1.4 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ПАТ "HACK "ОРАНТА" мав достатні правові підстави для відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка», оскільки останній звернувся до нього з заявою на виплату страхового відшкодування № 24882 лише 17.04.2019, тоді як дорожньо-транспортна пригода сталася 30.01.2018, тобто з пропуском присічного річного строку для звернення, встановленого законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

За змістом пунктів 9.1 і 9.2 статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, ПАТ "HACK "ОРАНТА", уклавши з ОСОБА_1 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Чинне законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про законну реалізацію відповідачем-2 свого права на відмову від виплати страхового відшкодування позивачу за полісом № АМ/0709618, у зв`язку з пропуском звернення ним з відповідною заявою для виплати страхового відшкодування, у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Уніка» до ПАТ "HACK "ОРАНТА" та до ОСОБА_1 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ "HACK "ОРАНТА" та якого позивачем визначено солідарним боржником, слід відмовити.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування майнової шкоди в сумі 7 473,41 грн відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду буде складений протягом п`яти днів.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 23.04.2021