Справа № 405/8333/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

позивача : ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3 та її представника - адвоката Смірнової Г.В.

відповідача : ОСОБА_4 та її представника - адвоката Клюкіної С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 18.11.2019 року звернулась в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

21.11.2019 року заява ОСОБА_1 залишена без руху і на виконання вказаної ухвали 11.12.2019 року ОСОБА_1 подано позов до відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, в якому вона просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу особи ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з періоду 2009 року по травень 2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що вона, випадково в 2009 році, побачила на дачній ділянці чоловіка похилого віку, який потребував догляду та екстреної медичної допомоги. Їй стало шкода цього чоловіка, це було її перше знайомство з ОСОБА_6 , який розповів, що він є інвалідом війни, був одруженим, у нього є рідна донька та онука. З дружиною вони збудували будинок, він має юридичне право на будинок, але після смерті дружини у нього не склались відносини з донькою і вона його вигнала з будинку, він живе просто неба. Вона також самотня, запропонувала йому свою допомогу, побачивши в ньому чуйну, добру людину, з якою зможе створити спільне сімейне вогнище. ОСОБА_6 дав їй зрозуміти, що не може повернутись у власне помешкання ѕ будинку по АДРЕСА_1 , бо його донька вчиняє з ним сварки та бійки, не допускає до помешкання. Вона запропонувала йому своє приватне помешкання - будинок по АДРЕСА_2 . З 2009 року вони стали проживати разом однією сім`єю. Тривала медична реабілітація, лікування в стаціонарах, турбота і домашній затишок поліпшили моральний та фізичний стан ОСОБА_6 .

Вона доглядала за чоловіком, готувала йому їжу, прала, турбувалась, щоб він виглядав охайно, а він став для неї турботливим чоловіком, порадником для сина і онуків, набув нову родину, спілкувався з її дорослим сином. Вони спільно вели господарство, кошти він віддавав їй.

Належний йому автомобіль «Таврія» привласнила його донька, повісила замок на належний йому на прав власності будинок і лише спільними зусиллями громади і поліції ОСОБА_6 забрав автомобіль на територію садиби будинку по АДРЕСА_2 . За спільні кошти вони відремонтували автомобіль, використовували за власними потребами.

Єдиним неприємним моментом були судові засідання, на які чоловік ходив за викликом до суду через тривалі процеси з донькою. Чоловік дуже переживав, донька заявила, що чекає коли він помре, а вона (позивач) намагалась уберегти його від хвилювань, викликала медичну допомогу.

На його пропозицію узаконити відношення, вона першочергово займалась його здоров`ям, намагалась налагодити відносини між ним та донькою. Життя чоловіка обірвалось 05.05.2018 року у лікувальному закладі внаслідок запалення легень. Вона вважає, що це сталось внаслідок переохолодження, коли чоловік намагався потрапити до свого помешкання і його не пускала донька.

Після смерті ОСОБА_7 ні донька, ні онука не поцікавились похованням, не запропонували своєї допомоги і саме з будинку по АДРЕСА_2 здійснювалось його поховання. Організацію поховання вона взяла на себе і допомагали її діти, замовляючи поминальний обід в кафе. Участі в організації поховання рідна донька ОСОБА_5 та онука ОСОБА_4 не брали, коштів не витрачали, навіть квітів не купували.

Як зазначає позивач у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу вона та ОСОБА_6 прожили по АДРЕСА_2 з 2009 року і до травня 2018 року, такі складені між нами тривалі, усталені відносини притаманні їм, як подружжю.

Відповідно до вчинених дій державним нотаріусом Кропивницької державної нотаріальної контори № 1, постановлених 30.11.2018 року № 3015/02-31, їй відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_6 в зв`язку неможливістю встановити родинні відносини, встановлення факту спільного проживання для особи може надати право на спадкування за законом у четверту чергу, відповідно до ст. 1264 ЦК України. На тепер, як позивач фізична особа, вбачає своє право спадкоємця за законом наступної черги, за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, які заявили про своє право на спадкування, за тими умовами, що заявляючи на право у спадкуванні, вона єдина, яка фактично опікувалася спадкодавцем, який за інвалідності потребував за життя допомоги. Відповідач, за заявленим нею позовом, ОСОБА_5 , в нормальних умовах мала добровільно допомагати своєму непрацездатному батькові, зважаючи, що він за життя не вимагав матеріальної допомоги, а потребував фізичного догляду, поваги, що було б відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьком в дитинстві. Друга особа заявлена нею, як сторона відповідача, ОСОБА_4 (онука) перестала звертати увагу на проблеми свого діда ОСОБА_6 , просто живучи своїм життям не хотіла брати на себе ініціативи та відповідальності і вирішенні прав, уникаючи негативних емоцій чи зайвого клопоту, не задати собі нових проблем. Сподівається, що має право позивача для визнання факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, участі у витратах на утримання автомобіля, його ремонт, наявність інших обставин, що підтверджують реальність сімейних відносин, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

28.01.2020 року представником відповідача ОСОБА_5 - адвокатом Смірновою Г.Р. подано відзив на позов, в якому вона просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1

04.02.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, у яких позивач зазначає, що предметом доказування у заявленій вимозі становить сукупність тих фактів, які обґрунтовують вимоги, заявлені на предмет спору у змагальному процесі цивільної справи № 405/1603/19.

Ухвалою суду від 01.03.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Позивач та її представник пояснили, що з 2012 року позивач проживала з ОСОБА_6 однією сім`єю по АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 жив там до смерті, до своєї власності його не допускала донька, піклування лягло на позивача, як дружину, з цього будинку його і поховали. Помер ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема, позивач ОСОБА_1 пояснила, що познайомилась з ОСОБА_6 в 2012 році на дачах, вони були сусідами, спочатку спілкувались, він пояснив, що йому не має де жити. У нього була розбита нога, вона йому допомагала, обробляла рану, ходила в госпіталь, де він лікувався. Встановлення даного факту їй потрібне, так як розглядається інша справа.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник в судовому засіданні позов не визнали, представник відповідача зазначила, що в даній ситуації вбачається спір про право і заява про встановлення факту проживання не має розглядатись, провадження у справі має бути закрите.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник позов не визнали, представник надала суду виступ в дебатах, відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позову через його недоведеність.

Представник третьої особи в судові засідання не з`являвся, про час та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не сповістив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 та 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Виходячи із положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України.

Положеннями ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 вона постійно мешкала з померлим з 2009 року по день його смерті у належному її будинку, за життя він вів з нею спільне господарство, вона доглядала його та поховала за власні кошти. Вважає, що вона є спадкоємцем померлого як цивільна дружина, оскільки проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини не менш як п`ять років, але одержати свідоцтво про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на постійне проживання її, як спадкоємця зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні позивач пояснила, що з 2012 року проживала із ОСОБА_6 однією сім`єю за адресою : АДРЕСА_2 , вела з ним спільне господарство. Вказала, що померлий хворів, вона займалася проблемою його лікування, тому не уклали шлюб юридично.

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надали однакові покази та пояснили суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , проживали разом, ОСОБА_6 допомогав ОСОБА_1 по господарству, виконував побутову роботу. Зокрема свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_6 проживав з позивачем спільно чи з 2010 чи 2012 року, вона бачила в будинку його речі, оскільки здійснювала в будинку ремонт, ремонт робила десь біля півроку, ОСОБА_6 їздив на машині, машина стояла в дворі по АДРЕСА_2 , сам отримував пенсію і йшов до ОСОБА_11 ( ОСОБА_11 ), часто бачила, як ОСОБА_6 їздив на велосипеді, вона іноді заходила до них в гості. Свідок ОСОБА_9 пояснив, що з 2012 року ОСОБА_6 почав проживати в будинку по АДРЕСА_2 з його матір`ю. День його народження не святкував, тому не знає коли ОСОБА_6 народився. Поховання, як йому відомо, здійснювала його мати - позивач ОСОБА_1 . При житті ОСОБА_6 їздив на автомобілі, який отримав як інвалід, давав користуватися і йому. Також їздив на велосипеді. Свідок ОСОБА_10 пояснила, що позивач її свекруха, вона живе по АДРЕСА_2 з 2013 - 2014 років, коли прийшла жити, то в будинку проживав ОСОБА_13 , який був їй як дідусь, до неї ставився як до онуки.

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідачів, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 надали покази, які суперечать вказаним у позовній заяві обставинам. Свідок ОСОБА_14 пояснила, що мешкає по сусідству з будинком за місцем реєстрації ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , позивача не знає взагалі. Померлого ОСОБА_6 знала добре, мешкав через один будинок від неї, ОСОБА_6 проживав на Звенигородській, вона його бачила весь час, він їздив на автомобілі або велосипеді, навіть випившим, позивача побачила на похованні ОСОБА_6 , яка не пускала доньку та онуку до поховання. Свідок ОСОБА_15 пояснила, що мешкає по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 був її сусідом, їй не відомо, що він проживав з позивачем, яку вона не знає. Бачила як ОСОБА_6 взимку, коли він відкидав сніг біля будинку по Звенигородській, підмітав влітку прибудинкову територію, поховання було у позивача і їй не відомо чому. Свідок ОСОБА_16 пояснила, що знає ОСОБА_4 і разом з нею вони ходили до позивача, яка пояснила, що ОСОБА_6 винаймав у неї квартиру, допомагав по господарству, від допомоги на поховання позивач відмовилась.

Свідки надали пояснення з відомих їм обставин та не підтверджують факт спільного проживання позивача з померлим однією сім`єю, ведення ними спільного господарства, ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, тобто відносин притаманних сім`ї.

Суд критично оцінює надані позивачем довідки квартального комітету № 13 Подільського району м. Кропивницький (а.с. 184) щодо проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , так я к з даних довідок не можливо встановити з якого саме часу він проживав за вказаною адресою більше п`яти років. Щодо наданої відповіді ПрАТ «Кіровоградобленерго» від 29.07.2016 року вих. № 712/45 то з неї вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до даного підприємства про знаття пільгової знижки в оплаті за спожиту електроенергію по АДРЕСА_1 лише в липні 2016 року. Акт від 15.07.2016 року зазначає, що ОСОБА_5 вигнала свого батька з його будинку, який становить ѕ, а саме проживає в ньому, вказаний документ не несе будь-якої інформації щодо даного судового спору. Свідоцтво про поховання ОСОБА_6 , видане на ім`я ОСОБА_1 також не підтверджує факт спільного проживання померлого з нею однією сім`єю.

Суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своєї позиції.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, то така вимога розглядається судом за правилами позовного провадження. При цьому, особа має зазначити мету встановлення даного факту, пред`явити вимогу матеріального характеру.

Як зазначено позивачем у відповіді на відзив та виступі представника позивача в судових дебатах, зміст предмета доказування у даній справі становитиме сукупність фактів, які обґрунтовують вимоги, заявлені на предмет спору у змагальному процесі цивільної справи № 405/1603/19.

Позивачу судом роз`яснювалось право щодо звернення для отримання належної правової допомоги.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в п.63 постанови від 22.09.2020 року (справа № 910/3009/18) та в п. 6.13 постанови від 19.01.2021 року (справа № 916/1415/19) судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів є неефективним, оскільки встановлення факту спільного проживання позивача з померлим ОСОБА_6 не приводить до захисту або відновлення прав позивача у зв`язку з тим, що нею не заявлено будь-яких вимог матеріального характеру. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав також є підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 28.04.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Прож. АДРЕСА_3

Третя особа: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 1Б.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко