Номер провадження 2/754/2680/21
Справа №754/298/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2021 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Клочко І.В.,

за участю

секретаря судового засідання Оверченко Д.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі ордеру №020376 серія Б, виданого розпорядженням Ватутінської державної адміністрації м. Києва від 28 травня 2001 року, ОСОБА_4 на склад сім`ї, яка складалася із чотирьох осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , була видана трьохкімнатна квартира за адресою:

АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 (мати позивача) та ОСОБА_5 (сестра позивача) померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31 травня 2011 року та від 21 лютого 2017 року.

Багато років відповідачі добровільно покинули спірну квартиру, проживають в іншому місці, не приймають участі в оплаті комунальних послуг, проведенні поточного ремонту, і всі обов`язки, що випливають з договору найму квартири, виконуються виключно позивачем. Будь-яких перешкод у проживанні позивач у зазначеній квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не чинив.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , просив суд визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

У березні 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що у спірній квартирі не проживає. Позовні вимоги визнає і просить їх задовольнити. Справу просить слухати його відсутність.

У березні 2021 року від ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що у спірній квартирі не проживає. Позовні вимоги визнає і просить їх задовольнити. Просить справу слухати у його відсутність.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву за викладеними в ній обставинами та просили її задовольнити.

Вислухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи визнання відповідачми позову, судом встановлено наступне.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була передана ОСОБА_4 на підставі ордеру № 020376 серія Б, виданого розпорядженням Ватутінської державної адміністрації м. Києва від 28 травня 2001 року, на сім`ю у складі п`ятьох осіб: ОСОБА_4 , сина - ОСОБА_3 , сина - ОСОБА_1 , сина - ОСОБА_1 , та доньку - ОСОБА_5 . Квартира не приватизована. Особистий рахунок був відкритий на ОСОБА_4 (а. с. 10-11).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 ) (а. с. 17).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_2 ) (а. с. 17).

Згідно з актами обстеження квартири АДРЕСА_1 від: 11 січня 2019 року, 16 серпня 2019 року, 17 січня 2020 року, 28 серпня 2020 року відповідачі у зазначеній квартирі не проживають, особисті речі відсутні (а. с. 6-9).

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У частині третій статті 71 ЖК УРСР наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців.

Згідно зі статтею 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц (провадження № 61-23089св19) Верховний Суд зазначив, що вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК УРСР строки.

Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності особа зберігає намір ставитися до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на житло, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року в справі № 490/12384/16-ц (провадження № 61-37646св18).

Встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не проживають у спірній квартирі, у вказаному житловому приміщенні їх особистих речей немає, квартирою не цікавляться, участі в утриманні спірного майна не приймають, із спірного житлового приміщення виселились добровільно.

Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачами судом не встановлено.

Відомостей про те, що відповідачі цікавляться спірним житлом, або даних про те, що вони звертались до правоохоронних органів або суду відносно захисту своїх прав та інтересів також не встановлено. Також суд враховую заяву відповідачів, надіслану на адресу суду, у яких позов визнають та просять його задовольнити.

З огляду на викладене, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1. про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки останні не проживають у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, яку залишили добровільно, витрат її утримання не несуть, особисті речі у квартирі відсутні, до правоохоронних органів щодо захисту своїх прав чи інтересів або з позовом про усунення перешкод у користуванні спірним приміщенням (вселення) до суду не зверталися.

На підставі статей 12, 13, 17, 19, 76-81, 83, 89, 141, 235, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування та проживання в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування та проживання в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Деснянським РВ ГУДМС України в м. Києві 15.01.2014р., зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 .

Повний текст складено 16.04.2021р.

Суддя