Провадження № 2-з/522/209/21
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про заміну заходу забезпечення позову

27 квітня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши клопотання відповідача заміну одного заходу забезпечення позову іншим по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє особисто та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання права власності на частку у майні та припинення права власності на частку у майні,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 04.09.2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє особисто та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

Від представника позивача 19.10.2020 до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій просили : припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 та на 1/12 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв. м., припинити право власності малолітнього ОСОБА_3 на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв. м., визнавши право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв. м. за ОСОБА_1 в цілому; у рахунок компенсації, належної до виплати відповідачам, припинити право власності ОСОБА_1 на 1/4 на частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7кв.м., житловою 17.1 кв.м., 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв. м, житлової 80.4 кв. м.; 1/8 частку садового будинку АДРЕСА_4 ; 1/4 частку земельної ділянки пл. 0.120 га, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів, яка надана для індивідуального садівництва, визнавши в цілому право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв. м, житлової 80.4 кв. м.; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7кв.м., житловою 17.1 кв.м., загальною площею 62,3 кв. м.; садовий будинок АДРЕСА_4 ; земельну ділянки пл. 0.120 га, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів, яка надана для індивідуального садівництва за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (по 1/2 частці кожному відповідачу); у рахунок компенсації, належної до виплати позивачці за припинення її права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7кв.м., житловою 17.1 кв.м., 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв. м, житлової 80.4 кв. м.; 1/8 частку садового будинку АДРЕСА_4 ; 1/4 частку земельної ділянки пл. 0.120 га, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів за мінусом вартості квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв. м. стягнути з відповідачів 28 948,30 Дол. США.

У зв`язку із прийняття судом уточненої позовної заяви, необхідності надання сторонам часу для підготовки відзиву та відповіді на відзив, розгляд справи було відкладено на 30.11.2020.

27.11.2020 представником позивачки було подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якого вона просить у рамках забезпечення уточненої позовної заяви накласти арешт на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 43,00 кв. м, житлової 16,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Із 23.11.2020 року по 04.12.2020 року включно суддя перебувала на лікарняному, клопотання отримала 07.12.2020 року. 10 грудня 2020 року суддя знаходилась у відпустці.

Ухвалою суду від 11.12.2020 заява про забезпечення позову була задоволена, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 43,00 кв. м, житлової 16,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвалою суду від 26.01.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.04.2021.

У зв`язку із неявкою відповідачки, розгляд справи відкладено на 28.04.2021.

ОСОБА_2 22.04.2021 року звернулась до суду із заявою про заміну заходу забезпечення позову шляхом скасування арешту на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 43,00 кв. м, житлової 16,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та накладення арештів на 1/2 квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7 кв.м., житловою 17.1 кв.м.; 1/2 квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв. м, житлової 80.4 кв. м.; 1/3 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв. м.; 1/2 садового будинку АДРЕСА_4 , та 1/4 земельної ділянки, розташованих за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, садівниче товариство «Пресобудівник» об`єднаного садівничого кооперативу «Чайка» по вул. Північній.

Матеріали заяви суддя отримала 23.04.2021 року.

Представником позивача 26.04.2021 року до суду подано письмові заперечення проти заміни заходу забезпечення позову, за яки просила відмовити у задоволенні заяви.

Вирішуючи подане клопотання суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.3 ст.150ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді питань про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала. щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Частиною першою статті 156 ЦПК України передбачено, що за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із висновком експерта №040/2020 від 06.08.2020 року, який наявний у матеріалах справи, середньо ринкова вартість об`єктів нерухомого майна складає: 56 763.00 Дол. США (квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7кв.м., житловою 17.1 кв.м.); 120 599,00 Дол. США (квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв. м, житлової 80.4 кв. м.); 15 880,00 Дол. США (садовий будинок АДРЕСА_4 ); 5 400.00 (земельна ділянка пл. 0.120 га, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів, яка надана для індивідуального садівництва); 31 212,00 Дол. США (квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв. м).

У відповідності із уточненими позовними вимогами, позивачка просить за рахунок припинення її права власності у чотирьох об`єктах нерухомого майна визнати за нею в цілому право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв. м та стягнути з відповідачки компенсацію у розмірі 28 948,30 Дол. США.

Суд вбачає, що предметом позовних вимог є, у тому числі, вимоги про стягнення з відповідачки грошової компенсації у розмірі 28 948,30 Дол. США, належної до виплати позивачці за припинення її права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7кв.м., житловою 17.1 кв.м., 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв. м, житлової 80.4 кв. м.; 1/8 частку садового будинку АДРЕСА_4 ; ј частку земельної ділянки пл. 0.120 га, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів за мінусом вартості квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв. м.

Судом встановлено, що жодний із спірних об`єктів нерухомого майна за вартістю, встановленої на підставі висновку експерта №040/2020 від 06.08.2020 року, не відповідає сумі компенсації, яку просить стягнути на свою користь позивачка унаслідок припинення її права власності на частки у чотирьох об`єктах нерухомого майна.

Суд бере до уваги, що все майно, на яке пропонує накласти арешт відповідачка, належить їй у долях із неповнолітнім ОСОБА_3 , що на стадії виконання унеможливлює примусову реалізацію цього майна без отримання згоди органу опіки та піклування, чи окремого рішення суду з цього приводу (ст. 12 закону «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»). Крім того, малолітній зареєстрований та фактично проживає в одній із квартир, на частину якої відповідачка пропонує накласти арешт (квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв. м, житлової 80.4 кв. м.). Таким чином примусовій реалізації такого майна буде передувати звернення виконавця до суду у порядку ст. 435 ЦПК України.

Згідно із матеріалам справи, право власності відповідачки на частину садового будинку АДРЕСА_4 не зареєстровано у встановленому законом порядку (відомості про право власності відсутні у ДРРП на НМ), таким чином примусовій реалізації такого майна буде передувати звернення виконавця до суду у порядку ст. 440 ЦПК України.

Клопотання у частині заміни заходу забезпечення позову із арешту квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 43,00 кв. м, житлової 16,7 кв. м. на арешт на 1/3 квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв. м., суд вважає необґрунтованим, оскільки у разі постановлення рішення на користь позивачки, вона набуде право власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому, тобто, 1/3 зазначеної квартири вже не буде належатиме відповідачці на момент виконання рішення про стягнення компенсації у розмірі 28 948,30 Дол. США та апріорі не може забезпечувати виконання такого рішення.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що задоволення клопотання про заміну заходу забезпечення позову шляхом скасування арешту з одного об`єкта нерухомості та накладання арешту на частки у майні у інших об`єктах нерухомості не забезпечить ефективний захист порушених прав позивачки, не буде гарантувати виконання можливого рішення по суті позовних вимог щодо стягнення компенсації, істотно ускладнюють виконання рішення або зробить його неможливим, оскільки фактичному задоволенню вимог щодо компенсації буде передувати вирішення процесуальних питань у порядку ст. 435, 440 ЦПК України.

Крім того, позивачем не наведено жодного аргументу щодо неспівмірності вжитих судом заходів забезпечення позову, щодо невиправданого обмеження майнових прав відповідача, чи неврахування принципу рівноправності сторін у спорі та інше. У клопотання не зазначено відомостей та до нього не надано доказів, які б спростовували аргументи, викладені у заяві про забезпечення позову, що брались до уваги судом під час постановлення ухвали від 11.12.2020.

На відміну від зазначеного, у клопотання у якості підстави для заміни заходу забезпечення позову вказано те, що арештоване ухвалою суду від 11.12.2020 майно не є предметом спору. На думку суду таке мотивування клопотання про заміну заходу забезпечення позову не є обґрунтованим, з огляду на вказане далі.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

У такому випадку забезпечення вимоги про стягнення компенсації шляхом накладання арешту на майно, є допустимим та те, що це майно не є предметом спору немає вирішального значення, оскільки предметом спору, у тому числі, є стягнення коштів, яке може бути найбільш ефективно проведено саме за рахунок майна, на яке судом накладено арешт у відповідності із ухвалою від 11.12.2020.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 149-153, 156-157 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідачки про заміну заходу забезпечення позову відхилити.

Ухвала набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 27.04.2021 року.

Суддя: Л.В. Домусчі