Ухвала

Іменем України

26 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 158/2264/20

провадження № 61-2861ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року у складі судді Поліщук С. В. та постанову Волинського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., Осіпука В. В., у справі за скаргою на бездіяльність державного виконавця Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сигляник Т. В.

Скаргу мотивував тим, що він є стягувачем у виконавчому провадженні

№ 44083613, постанова про відкриття провадження у якому винесена державним виконавцем 17 липня 2014 року і яке на даний час не виконане.

У жовтні 2019 року він звернувся до начальника Кривоозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із скаргою на бездіяльність державного виконавця Сигляник Т. В., відповідь на яку не отримав.

Посилаючись те, що державний виконавець Кривоозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сигляник Т. В. не вчиняє всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду, заявник просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Кривоозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сигляник Т. В. та стягнути з Державної виконавчої служби України суму встановлену рішенням суду з проведенням індексації, а також 190 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 грудня

2020 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що виконавче провадження № 44083613, на яке посилається заявник у скарзі, перебувало на виконанні у Ківерцівському районному відділі Державної виконавчої служби у Волинській області, та на час звернення ОСОБА_1 до суду із скаргою на дії державного виконавця є закінченим, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку з приводубездіяльності державного виконавця Кривоозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сигляник Т. В. у іншому виконавчому провадженні за № 45190957.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій він просив скасувати ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області 04 грудня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, і ухвалити нове судове рішення про задоволення його скарги на дії державного виконавця,

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху, надано йому строк до 12 квітня 2021 року для подання касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження.

У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 у новій редакції.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доводам заявника про порушення державним виконавцем Кривоозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

Сигляник Т. В. вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Волинської області

від 24 квітня 2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на його користь стягнуто 28 660,00 грн на відшкодування майнової шкоди.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судами встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду від 05 березня 2014 року у справі № 158/3042/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 13 018,23 грн на відшкодування майнової шкоди та 4 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 24 квітня 2014 року рішення Ківерцівського районного суду від 05 березня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди та судового збору змінено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28 660,00 грн на відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 530,20 грн судового збору. В решті рішення суду залишено без змін.

Згідно з повідомленням Кривоозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області виконавче провадження № 44083613, у якому протиправну бездіяльність державного виконавця оскаржує заявник, обліковується як завершене та перебувало на виконанні у Ківерцівському районному відділі ДВС у Волинській області.

Установивши, що виконавче провадження № 44083613, на яке посилається заявник у скарзі, обліковується як завершене та перебувало на виконанні у Ківерцівському районному відділі ДВС у Волинській області, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про неможливість перевірки дій чи бездіяльності державного виконавця Кривоозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сигляник Т. В. у іншому виконавчому провадженні

№ 45190957.

Доводи касаційної скарги в цілому зводяться до незгоди заявника ухваленими судовими рішеннями, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та оцінки суду, який їх обгрунтовано спростував. Переглядаючи законність та обгрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, Верховний Суд, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі здійснювати переоцінку доказів та встановлювати нові обставини.

За змістом частини другої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд касаційної інстанції не приймає до уваги вимоги касаційної скарги про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця у виконавчих провадженнях № 45189378 та № 45190957, а також про стягнення з Кривоозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на відшкодування шкоди завданої бездіяльністю державного виконавця у розмірі 270 000,00 грн, оскільки зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що із зазначеними вимогами

ОСОБА_1 до суду першої інстанції не звертався, судами попередніх інстанцій вони не розглядалися, а вперше вони заявлені ОСОБА_1 у касаційній скарзі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Ураховуючи наведене, ухвала Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року та постанова Волинського апеляційного суду

від 10 лютого 2021 року, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області

від 04 грудня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду

від 10 лютого 2021 року у справі за скаргою на бездіяльність державного виконавця Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак