Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2694/21
Номер провадження 2-з/711/51/21
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2021 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шипілова Олександра Вікторовича про забезпечення позову, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 адвокат Шипілов Олександр Вікторович звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» про стягнення пені у розмірі 3% вартості роботи, що складає 8063685,00 грн. станом на 26.04.2021 в порядку ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та завданої моральної шкоди в сумі 450 000 грн..

Одночасно з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, яку. мотивує тим, що його позовні вимоги про стягнення грошових коштів зумовлені тим, що відповідач порушує умови договору № 91/18 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, укладеного між позивачем та відповідачем, предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , зокрема п. 2.4, до цього часу він не добудував та не здав в експлуатацію вказаний будинок. Позивач виконав свої зобов`язання та сплатив 895 965,00 грн. на користь відповідача. Відповідно до п. 2.4. договору орієнтовний строк 100% готовності об`єкта будівництва четвертий квартал 2019 року. Відповідач має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва та змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до шести місяців і це не буде вважатися порушенням умов Договору, тобто з 01.04.2019 по 31.09.2019. Крім того, відповідач постійно змінював строки завершення будівництва, востаннє відповідач в листі повідомив, що запланував закінчення будівництва на другий квартал 2021 та вимагає доплати коштів, а у разі незгоди відповідач погрожує в односторонньому порядку розірвати договір з поверненням сплачених грошових коштів. До цього часу статус незавершеного будівництва багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 не змінено. Вказує, що дії відповідача, в тому числі його лист від 26.02.2021 містять протиправну погрозу розірвати договір в односторонньому порядку, що унеможливить виконання рішення суду у даній справі.

На підставі викладеного, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно (майнові права) на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачу за договором і заборонити відповідачу розірвання договору в односторонньому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Крім того, ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову. Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Проте, сам факт того, що законодавство передбачає такий вид забезпечення не означає, що він має бути застосований. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

До того ж, як зазначено у постанові ВС від 17.10.2018 року, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову, ним не обґрунтовано необхідності застосування заходів забезпечення позову оскільки заявником не доведено спроб відповідача відчужити вказане майно, а обставини вказані ним зводяться до можливих дій відповідача, що є припущенням.

Крім того, як стверджує сам заявник, багатоповерховий будинок по АДРЕСА_2 є незавершеним будівництвом і є одним цілим об`єктом нерухомості, право власності на який зареєстровано за ТОВ «ПКБ-СТРОЙТРЕЙД», тобто без виокремлення квартир та присвоєння їм відповідного номера до здачі цього об`єкту нерухомості в експлуатацію. Вказана обставина підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2021. Тож, накласти арешт на певну квартиру в багатоквартирному будинку до здачі його в експлуатацію не є можливим.

До того ж, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заходи забезпечення позову, про які просить позивач, не можуть бути застосовані в даному випадку, з урахуванням характеру спірних правовідносин, що існують між сторонами. Їх вжиття стане фактичним визнанням обставин, зазначених позивачем у його позовній заяві та призведе до порушення принципу пропорційності та змагальності у цивільному судочинстві, що впливає на вирішення справи по суті до її розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Шипілова Олександра Вікторовича про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до або через відповідні суди.

Суддя: Н. М. Кондрацька