ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Харків

Справа № 2-2086/10

Провадження № 22-ц/818/1290/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (помер),

Правонаступник позивача: ОСОБА_2 ,

Відповідач: Барвінківська міська рада Харківської області,

Особа, що звернулася з апеляційною скаргою: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який не був залучений до участі у розгляді справи, на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2010 року (суддя першої інстанції Черних Є.А.),

у цивільній справі за позовом про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити факт належності йому нерухомого майна, прибудови та вбиральні, документи на які не були оформлені належним чином, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати з ним право власності на вказане майно.

Позов мотивований тим, що він є власником нежитлового приміщення (магазину), розташованого в АДРЕСА_2 . У 2008 році вже до існуючої будівлі позивачем було добудовано прибудову площею 198.5 кв.м.. Позивач посилався на те, що йому за договором купівлі- продажу належить вказане нежитлове приміщення (магазину), було проведено перепланування приміщення, тому він змушений звертатися до суду для узаконення своїх дій.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду мотивоване положеннями ст.375, 376, 392 ЦК України та зазначено, що в судовому засіданні не встановлено порушення прав інших осіб при визнанні права власності на нежитлове приміщення. З огляду на що, суд вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції 1 грудня 2020 року через канцелярію суду ОСОБА_3 , який не був залучений до участі у розгляді справи та вважає, що його права порушені, звернувся з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд протиправно розглянув справу не залучивши його до участі, оскаржуване рішення порушує його права, оскільки ним визнано право власності на нерухоме майно, яке належить йому.

На підтвердження своїх доводів зазначав, що з позивачем він мав дружні відносини, вони вели спільний бізнес, у 2003 році за спільні кошти із позивачем придбали нежитлове приміщення (магазин) літ. «А-1» та всі витрати на побудову житлового будинку і прибудови до магазину здійснював ОСОБА_3 , на підтвердження чого у нього є боргові розписки, та який також сплачував податки на земельну ділянку, платежі на утримання приміщення та лікування позивача. Проте, за усною домовленістю право власності на майно було оформлене за позивачем. Після чого, він не заперечував проти оформлення за спадкоємцем позивача ОСОБА_2 прав на магазин літ. «А-1», проте, на прибудову літ. «а1», право власності на яку за згодою з позивачем він мав оформити на себе, він згоди не давав. Зазначав, що вказане майно нежитлове приміщення (магазин) не включене до державної статистичної звітності та не зареєстроване право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У відзиві на апеляційну скаргу правонаступник позивача ОСОБА_2 просила відмовити у її задоволенні, оскільки доводи викладені у ній не відповідають дійсності і не доведені належним чином.

В судове засідання до апеляційного суду з`явився ОСОБА_3 , та його представник. Також з`явився представник правонаступника позивача. Відповідач до суду не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши судове рішення на предмет вирішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про закриття апеляційного провадження, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову було самовільно побудоване нерухоме майно, а саме прибудова та вбиральня, право власності на яке визнано за позивачем.

Як на підставу доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 посилався на те, що він має право на оформлення власності на частину спірного майна, з огляду на його добудову за власні кошти спільно з позивачем та оплату податків і утримання цього майна.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (магазину) укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , останній придбав нежитлове приміщення (магазин) літ. «А-1» №3, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Оскаржуваним рішенням суду за позивачем визнано право власності на самовільні прибудови до вказаного приміщення (а.с.15). Право оренди земельної ділянки під спірним майном згідно рішень органів місцевого самоврядування також оформлене за позивачем ОСОБА_1 .

Згідно довіреності від 29 листопада 2006 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 управляти належним довірителю магазином, що заходиться в АДРЕСА_1 , укладати всі передбачені законом угоди по управлінню магазином, сплачувати податки, страхові внески, розписуватись замість нього та здійснювати всі дії, пов`язані з виконанням довіреності (а.с.34).

Тобто, доводи апеляційної скарги щодо утримання ОСОБА_3 спірного майна та сплати всіх платежів як власником спростовуються матеріалами справи, які також містять договір оренди нежитлового приміщення від 12 листопада 2011 року укладений між позивачем та ОСОБА_3 . Згідно пункту 6 вказаного договору у орендне користування без орендної плати було здано нежитлове приміщення за вищевказаною адресою літ. «А-1», у якому орендар зобов`язаний був проводити поточний ремонт, оплачувати витрати за використані електроенергію, газ, воду, оренду землі в цінах поточного року (а.с.138).

З копій боргових розписок ОСОБА_3 вбачається, що він отримував кошти на придбання будівельних матеріалів для будування магазину та будинку (а.с.48-62).

З вказаних розписок не вбачається на побудову якого саме будинку та магазину отримувались кошти та чи дійсно вони були витрачені на спірне майно. З матеріалів справи також не вбачається, що після витрат цих коштів ОСОБА_3 мав право оформити у власність частину спірного майна позивача ОСОБА_1 .

Крім того, більшість з копій розписок датовані 2008, 2010, 2012 та 2014 роками, та лише 2 2007 роком, тоді як матеріалами справи встановлено, що самовільну прибудову позивач здійснив у 2007 році. Та згідно довіреності від 15 листопада 2016 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником з питань, пов`язаних з веденням його підприємницької діяльності як ФОПа та з питань управляння і володіння нежитловим приміщенням (магазином), розташованим за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.52).

Вказана обставина також не свідчить про будь-яке право власності ОСОБА_3 на спірне майно.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що все майно було оформлене на ОСОБА_1 за домовленістю між ними, оскільки він є підприємцем і існують різні ризики у нього як у фізичної особи-підприємця.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення справи.

Тобто, виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуваним судовим рішенням жодним чином не вирішувалося питання про права та обов`язки ОСОБА_3 .

Крім того, матеріли справи свідчать про володіння та користування спірним майном і земельною ділянкою під ним правонаступником позивача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За вказаних обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

В свою чергу, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

Отже, враховуючи те, що у суду апеляційної інстанції відсутні належні процесуальні підстави для перегляду оскаржуваного судового рішення, апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_5 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.352, 362 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який не був залучений до участі у розгляді справи, на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (правонаступник позивача ОСОБА_2 ) до Барвінківської ради Харківської області про визнання права власності - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

повний текст ухвали

складено 27 квітня 2021 року