Справа № 347/387/20
Провадження № 22-ц/4808/645/21
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Девляшевського В.А., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 12 березня 2021 року, постановлену у складі судді Крилюк М.І. в м. Косів, у справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В лютому 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.05.2012 року в розмірі 33 042,39 грн та судових витрат в розмірі 2 102 грн.

Заочним рішенням Косівського районного суду від 14.09.2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.05.2012 року в сумі 33 042,39 грн та 2 102 грн оплаченого судового збору.

10.11.2020 року представник відповідача - ОСОБА_2 подала до суду заяву про перегляд вказаного судового рішення.

Ухвалою Косівського районного суду від 02.12.2020 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Косівського районного суду від 14.09.2020 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Косівського районного суду від 21.01.2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.05.2012 року в сумі 1 434,19 грн та 2 102 грн оплаченого судового збору.

26.01.2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надіслала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Ухвалою Косівського районного суду від 12.03.2021 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

На зазначену ухвалу суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема зазначає, що 21.01.2021 року в день розгляду справи нею ( ОСОБА_2 ) на пропозицію суду було написано клопотання про розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_1 та її представника. При цьому, нею було заявлено вимогу про стягнення судових витрат, які відповідач понесла у зв`язку з розглядом даної справи.

Протягом встановленого законом п`ятиденного строку з часу ухвалення рішення, а саме 26.01.2021 року нею подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн та надано акт виконаних робіт і квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату ОСОБА_1 вказаних коштів.

Вважає, що оскільки нею дотримано вимоги ст. 141 ЦПК України, заявлено про те, що відповідачем понесено судові витрати на правничу допомогу та протягом п`яти днів з часу ухвалення рішення надано докази, які підтверджують розмір та сплату таких витрат, суд безпідставно відмовив в ухваленні додаткового рішення.

З цих підстав апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України не скористалось.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, в розумінні наведеної норми законодавець передбачив, що сплаті підлягає компенсація витрат адвоката, яка встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в тому числі і витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката), покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи 21.01.2021 року представником відповідача не було надано жодних належних доказів понесення ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи. Акт №21/01/21 прийому-передачі послуг з надання правової допомоги та копію квитанції представником ОСОБА_2 було подано до суду тільки 29.01.2021 року разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, про що зазначено в додатку до даної заяви. Крім того, подане ОСОБА_2 клопотання від 21.01.2021 року, на яке посилається представник, не може бути належним доказом понесених відповідачем судових витрат на суму 6 000 грн, оскільки воно не містить розрахунку такої суми та й сам представник просить стягнути їх чомусь із відповідача, що суперечить дійсним обставинам даної справи. Оскільки всі вимоги, які ставилися сторонами та з приводу яких подавалися докази, були вирішені 21.01.2021 року, то заява представника ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Однак, погодитися з таким висновком суду не можна.

Матеріалами справи встановлено, що юридичний супровід ОСОБА_1 в суді першої інстанції забезпечувала адвокат Кулешір С.О., про що свідчить ордер серії ІФ №088522 від 06.07.2020 року та договір про надання правничої допомоги №06/07/20 від 06.07.2020 року (далі - Договір), укладений між адвокатом Кулешір С.О. та Мельничук Л.М. (а.с. 57, 129-132).

Також встановлено, що розгляд справи 21.01.2021 року відбувався без участі сторін.

Згідно поданого адвокатом Кулешір С.О. клопотання від 21.01.2021 року, остання просила розглядати справу без участі відповідача та її представника. При цьому, представником відповідача заявлено про стягнення судових витрат в розмірі 6 000 грн (а.с. 116).

26.01.2021 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надіслано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесених нею судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. На підтвердження розміру та сплати таких витрат представником відповідача надано акт №21/01/21 прийому-передачі послуг з надання правової допомоги від 21.01.2021 року та копію квитанції до прибуткового касового ордеру №21/01/21 від 21.01.2021 року про сплату ОСОБА_1 6 000 грн за надані послуги правової допомоги (а.с. 125-134).

Враховуючи, що представником відповідача у день розгляду справи було заявлено про стягнення судових витрат на правничу допомогу та протягом встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденного строку після ухвалення рішення надано докази, які підтверджують розмір та сплату таких витрат, то суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав неподання таких доказів на час розгляду справи 21.01.2021 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи вимоги ст. 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити додаткове рішення у даній справі, оскільки рішення по суті спору приймалось судом першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити частково.

Ухвалу Косівського районного суду від 12 березня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Девляшевський В.А.

Максюта І.О.