Справа № 462/2698/21
УХВАЛА

23 квітня 2021 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕЛЛФІН», треті особи: Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 01.03.2021 року, виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 3764.

До позовної заяви додана заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни від 01.03.2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 3764 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» грошових коштів в сумі 15 843, 00 грн. до набрання судовим рішенням в справі законної сили.

В обґрунтування заяви покликається на те, що 07.12.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №319841, який не був нотаріально посвідчений. 01.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис. За даним виконавчим написом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» стягнуто 15 843 грн. 14.04.2021 року старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС у м. Львові Барилко Л.В. відкрито виконавче провадження №65138907. На його думку, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, розрахунок заборгованості за кредитним договором не може вважатися доказом безспірності вимог відповідача, ОСОБА_1 не повідомлено про звернення відповідача з заявою про вчинення виконавчого напису. Вважає, що в даному випадку належним способом забезпечення позову буде зупинення стягнення за виконавчим написом.

До заяви про забезпечення позову додано квитанцію про сплату судового збору.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що необхідність забезпечення позову заявник мотивує обґрунтованістю, на його думку, позовних вимог, та тим, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а й відтак порушить її право на судовий захист.

Однак заявником не надано належних та допустимих доказів того, що внаслідок продовження здійснення стягнення вона буде позбавлена права на судовий захист. Саме лише припущення такої можливості, без надання додаткової інформації, яка б підтверджувала такі твердження, не може бути підставою для застосування забезпечення позову.

Всі інші підстави, наведені представником позивача у заяві про забезпечення позову, є обставинами, на які позивач посилається у своїй позовній заяві (нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, розрахунок заборгованості за кредитним договором не може вважатися доказом безспірності вимог відповідача, не повідомлення про звернення відповідача з заявою про вчинення виконавчого напису).

Звертаючись до суду із цією заявою про забезпечення позову позивач не звернув уваги на права й обов`язки виконавця, визначені в ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми, виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Спосіб забезпечення позову запропонований позивачем шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом по суті є зупиненням виконання рішення (виконавчого напису) на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Таким чином суду не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких звернувся до суду.

Таке зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є підміною рішення суду. Так, у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, позивачем буде досягнуто мети позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151,153 ЦПК України, -

постановив:

відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕЛЛФІН», треті особи: Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя : Г.М.Пилип`юк

Оригінал ухвали.