ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4665/21 Справа № 212/5924/19 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 212/5924/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Козловим Ю.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.05.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів та інших витрат за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила своїм підписом у Анкеті-Заяві № б/н від 20 травня 2010 року, що ця Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк»,правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», Договір про надання банківських послуг.

Позивач зазначає, що він виконав зобов`язання в повному обсязі, а відповідач не виконала умови договору, не сплачує кошти за кредитом, процентами, а також штрафи, відповідно до умов Договору.

У зв`язку із порушеннями зобов`язаньза кредитним договором у відповідача, станом на 25.06.2019 року, утворилася заборгованість, яка становить 119931,50 грн., та складається із 3194,38 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 108949,91 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1600 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5687,21 грн. штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 травня 2010 року в розмірі 3194,38 грн. та судовий збір в розмірі 51,16 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом всіх обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні процентів.

Суд дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір процентів за користування кредитом, оскільки разом із Анкетою-Заявою відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Зокрема, зазначає, що відповідач своїм підписом підтвердила, що підписана Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, тобто між сторонами було укладено договір приєднання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, на її думку, апеляційну скаргу позивача - залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом з ухваленням в цій частині нового рішення по справі, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині рішення суду першої інстанції не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до Заяви відповідача б/н від 20 травня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк»,надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.8).

Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 25.06.2019 року, за розрахуноком позивача, становить 119931,50 грн. та складається із 3194,38 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 108949,91 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1600 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5687,21 грн. штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів того, що між сторонами по було погоджено розмір процентів, пені та штрафів за користування кредитними коштами.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом, з огляду на наступне.

Спір виник з приводу заборгованості за кредитом, наданим позичальнику ОСОБА_1 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 30 % на рік за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 25.06.2019 року, утворилася заборгованість, яка становить 119931,50 грн. та складається із 3194,38 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 108949,91 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1600 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5687,21 грн. штраф (процентна складова).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 20.05.2010 року було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої остання своїм підписом засвідчила, що отримала кредит з видачею кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування ним за базовою ставкою 30 % в рік, які нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році, та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості (а.с.9).

Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання по сплаті кредиту належним чином, то вона повинна нести цивільно-правову відповідальність за невиконання зобов`язання та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитом.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 , підписала Анкету-Заяву б/н від 20.05.2010 року та довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів за порушення виконання зобов`язань.

Отже, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, має бути розрахована із застосуванням процентної ставки у розмірі 30 % на рік, та відповідно до наданого позивачем суду апеляційної інстанції уточненого розрахунку із застосуванням процентної ставки 30 % на рік, який перевірено колегією суддів та колегія суддів вважає його вірним і погоджується з ним, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом за період з 20.05.2010 року по 25.06.2019 року становить 3274,79 грн.

При цьому колегія суддів не бере до уваги розрахунок позивача щодо розміру заборгованості відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, наданий до позовної заяви (а.с.5-7), оскільки вказаний розрахунок заборгованості по процентам проведений позивачем з порушенням умов кредитування за підвищеною процентною ставкою.

Також колегія суддів не може погодитись із висновком суду прешої інстанції про відсуність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею за користування кредитом, з огляду на наступне.

Відповідач ОСОБА_1 , підписавши Анкету-Заяву та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якими погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування відсотків за порушення виконання зобов`язань та пені, погодилась із визначеними відсотками та розміром штрафних санкцій, а саме - пені.

Так, за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але, відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку, зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування, можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Так, відповідно до умов, які погоджені між сторонами шляхом підписання Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у разі порушення відповідачем строків повернення кредитних коштів, на кожен день прострочення кредиту нараховується пеня в розмірі 0,1%, в межах спеціальної позовної давності - один рік за період з 01.09.2018 року по 30.09.2019 року, наступним чином: сума прострочення заборгованості х 0,1% х кількість днів прострочення, та відповідно до наступного розрахунку, проведеного колегією суддів, розмір пені за кожен день прострочення кредиту становить 124,50 грн.:

з 01 вересня 2018 року по 30 вересня 2018року: 3099,97 грн.*0.1%*30 днів = 9,30 грн.

з 01 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року: 3099,97 грн.*0.1%*31 = 9,90 грн.

з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року: 3099,97 грн.*0.1%*30 = 9,30 грн.

з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року: 3099,97 грн.*0.1%*31 = 9,90 грн.

з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року: 3099,97 грн.*0.1%*31 = 9,90 грн.

з 01 лютого 2019 року по 28 лютого 2019 року: 3099,97 грн.*0.1%*28 = 8,70 грн.

з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року: 3099,97 грн.*0.1%*31 = 9,90 грн.

з 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року: 3099,97 грн.*0.1%*30 = 9,30 грн.

з 01 травня 2019 року по 31 травня 2019 року: 3099,97 грн.*0.1%*31 = 9,90 грн.

з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року: 3099,97 грн.*0.1%*30 = 9,30 грн.

з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року: 3099,97 грн.*0.1%*31 = 9,90 грн.

з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року: 3099,97 грн.*0.1%*31 = 9,90 грн.

з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року: 3099,97 грн.*0.1%*30 = 9,30 грн.

(9,30*5+9,90*7+8,70=124,50 грн.)

Крім того, відповідно до умов, які погоджені між сторонами шляхом підписання Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у разі наявності у відповідача заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше нараховується пеня в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, в межах спеціальної позовної давності - один рік за період з 01.09.2018 року по 30.09.2019 року, та відповідно до наступного розрахунку, проведеного колегією суддів, розмір пені на суму заборгованості за кредитом становить 372 грн.:

з 01 вересня 2014 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн..)

з 01 жовтня 2014 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 листопада 2014 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 грудня 2014 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 січня 2015 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 лютого 2015 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 березня 2015 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 квітня 2015 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 травня 2015 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 червня 2015 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 липня 2015 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 серпня 2015 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

з 01 вересня 2014 року - 31 грн. (1% від суми боргу 3099,97 грн.)

(31*12=372 грн.)

Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за пенею, яка розрахована колегією суддів, становить 496,50 грн.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею, яка, за розрахунком, проведеним колегією суддів, становить 496,50 грн. грн. та який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивачем по справі не розкрито таке поняття як «пеня та комісія». Крім того, правова природа комісії та підстави її нарахування не погоджені сторонами, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити відмінності між термінами і поняттями «пеня» та «пеня та комісія», що, з урахуванням принципу юридичної визначеності, виключає підстави для покладення на споживача банківських послуг обов`язку по поверненню комісії.

Разом з цим, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафами, з огляду на наступне.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 5687,21 грн. штрафу (процентна складова).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, 20.05.2010 року, до моменту звернення до суду із вказаним позовом 17.07.2019 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, щовстановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості заборгованості за штрафами.

Доводи апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні з відповідача заборгованості за штрафами, при цьому суд порушив основоположні норми банківського кредитування, нехтує принципами платності кредитного договору та ставить під загрозу фінансову стабільність Банку та функціювання фінансового сектору держави не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, адже зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, зокрема, такі доводи суперечать й установленій практиці Верховного Суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом б/н від 20.05.2010 року, яка, станом на 25.06.2019 року, становить 3274 грн. 79 грн.

Також, відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору за подачу позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 52,45 грн. та витрати, понесені на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 78,68 грн. (а.с.2,218).

В іншій оскаржуваній частині рішення суду має бути залишено залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та заборгованості за пенею, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та заборгованості за пенею - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом б/н від 20 травня 2010 року, яка, станом на 25 червня 2019 року, становить 3274 (три тисячі двісті сімдесят чотири) грн. 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за пенею за договором б/н від 20 травня 2010 року, яка, станом на 25 червня 2019 року, становить 496 (чотириста дев`яноста шість) грн. 50 коп.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 105675 грн. 12 коп. - відмовити.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 1103 грн. 50 коп. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір за подачу позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 52 (п`ятдесят дві) грн. 45 коп.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 78 (сімдесят вісім) грн. 68 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: