Справа № 589/4134/20
Провадження № 2/589/466/21
19 березня 2021 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Курбанової А.Р.,
за участі секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.,
представника позивача: Демчука О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачами своїх зобов`язань за вказаними договорами.
У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з наведених підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, із заявами про розгляд справи у їх відсутності до суду не зверталися, відзивів не надали.
З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 19 березня 2021 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.
Крім того, сторонами був узгоджений і підписаний Графік погашення кредиту /а.с.19-21/. Отже, поряд з установленням остаточного строку повернення кредиту, сторони встановили й строки виконання Позичальником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язань, які виникли із цього договору.
20.02.2009р. між сторонами укладена додаткова угода №1 до Кредитного договору, відповідно до якої сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту /а.с.28-31/.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором між позивачем (Кредитор) та ОСОБА_2 (Поручитель) був укладений Договір поруки №211177 від 13 червня 2008 року (далі Договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання Позичальником, тобто ОСОБА_4 , усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору /а.с.37/. При цьому, за умовами п. 1.3, 1.4 вказаного договору Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, за всіма зобов`язаннями останнього за Кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідальність Позичальника і Поручителя є солідарною.
Також, 20.02.2009р. між Банком та Поручителем укладена додаткова угода №1 до Договору поруки /а.с. 38/, відповідно до якої останній надав свою згоду на вказану вище зміну графіка погашення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Як вбачається з розрахунку заборгованості /а.с. 42-52/, ОСОБА_1 певний період систематично вносила платежі в рахунок погашення кредиту. Але, починаючи з лютого 2020р., в порушення умов Кредитного договору, вимог ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України, Позичальник перестала виконувати належним чином зобов`язання щодо повернення кредиту, а також сплати процентів.
Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з п. 3.1.3, 6.1.2. Кредитного договору сторони передбачили, що Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2. цього Договору, та вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.
В свою чергу ОСОБА_1 за адресою проживання, вказаною в додатковій угоді, вимогу Банку не отримала.
За змістом п. 6.2 Кредитного договору у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) внаслідок зміни Позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення Банку) або з інших підстав, то терміни дострокового повернення кредиту та сплати процентів вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов`язковими до повернення і сплати у повному обсязі Банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит.
Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за користування ним, Банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та наведених вище умов Кредитного договору змінив строк виконання відповідних зобов`язань, який настав 13.10.2020р.
Крім того, згідно з умовами п. 2.2 Договору поруки у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором Банк має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов`язковими до виконання останнім на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).
Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків.
До теперішнього часу у добровільному порядку заборгованість відповідачами погашена не була.
Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачі в даній справі не скористалися своїми правами щодо подання відзиву на позов із зазначенням своїх заперечень проти позову, доказів на їх підтвердження.
Разом з тим, що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів 57,24 доларів США заборгованості за процентами за користування грошовими коштами, нарахованими Банком з посиланням на ст. 625 ЦК України за період з 14.02.2020р. по 13.10.2020р., слід зазначити наступне.
В обґрунтування цієї вимоги представник позивача в судовому засіданні зазначив, що у зв`язку з порушенням Позичальником договірних зобов`язань, позивач скористався правом нарахування процентів у відповідності до ст. 625 ЦК України, однак в розмірі, визначеному розділом 5 Кредитного договору.
Проаналізувавши положення розділу 5 Кредитного договору, суд вважає необхідним зауважити, що цими договірними умовами визначений порядок зміни процентної ставки, встановленої договором як плати за правомірне користування кредитними коштами під час строку кредитування та ці договірні умови не містять жодних посилань на ст. 625 ЦК України, яка визначає наслідки неправомірного користування чужими коштами у разі прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на викладене, посилання позивача на наведені умови Кредитного договору в обгрунтування розміру застосованої процентної ставки є безпідставним.
Більш того, саме по собі нарахування Банком процентів, передбачених ст. 625 ЦК України у період часу з 14.02.2020р. по 12.10.2020р., тобто в межах строку кредитування, не грунтується на вимогах закону.
У цьому контексті суд звертає увагу позивача на необхідності розмежування наслідків правомірного та неправомірного користування чужими грошовими коштами. Так, у першому випадку - це одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, у другому прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
При цьому наслідком неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення виконання грошового зобов`язання є нарахування 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором) від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати сплату процентів, розмір яких визначений договором (в даному випадку Кредитним договором) або законом (зокрема, частиною 1 ст. 1048 ЦК України, - у правовідносинах, що виникають з договору позики).
Враховуючи вказане, ключовим у застосуванні вказаних вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто настає прострочення виконання грошового зобов`язання. До цього моменту можливим є нарахування процентів у якості плати, зокрема згідно з умовами самого Кредитного договору, а після цього нараховуються проценти річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Неприпустимим є одночасне стягнення двох видів процентів різних за своєю правовою природою (процентів за користування грошовими коштами згідно з ч. 2 ст. 1048, ст. 1056-1 ЦК України та процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, відображеною у постанові від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12 та у постанові від 23.05.2018р. у справі № 910/1238/17.
У даному випадку Банк здійснив одночасне нарахування процентів визначених договором як плата за користування кредитними коштами у розмірі 1623,54 доларів США за період з 16.03.2020р. по 12.10.2020р. та за той же період процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в сумі 57,24 доларів США, що суперечить вищенаведеним висновкам, а зважаючи на механізм їх розрахунку Банком, фактично призводить до подвійного стягнення процентів, визначених п. 1.3.1 Кредитного договору.
А тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами (відповідно до ст. 625 ЦК України) у розмірі 57,24 доларів США.
При цьому, стягуючи дану заборгованість саме в іноземній валюті, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, приведені у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, відповідно до яких суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним стягнути з відповідачів в дольовому порядку понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно обсягу задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-268, 280-285 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до Сумського апеляційного суд через Шосткинський міськрайонний суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 22.04.2021р.
Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області А.Р.Курбанова