Справа № 466/7979/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

з участю представника позивача Гулкевич Н.І.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Кравчука П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі позивач, Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.12.2007 року у розмірі 108 932,28 грн станом на 31.08.2020 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та 28.12.2007 року підписав заяву-анкету. Банком на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом в розмірі 250,00 грн, який в подальшому було збільшено до 42 000,00 грн. Відповідач дав свою щодо встановлення та зміни кредитного ліміту за ініціативою Банку. В процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. Станом на 31.08.2020 року заборгованість відповідача становить 108 932,28, з яких 79 560,17 заборгованість за простроченим тілом кредиту, 29 372,11 заборгованість за простроченими відсотками. Дану суму боргу Позивач просить стягнути в судовому порядку.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відзив аргументовано тим, що відповідач брав безпосередню участь в Антитерористичній операції у 2015-2017р.р., що підтверджується довідками про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Отже, на думку відповідача, АТ КБ «Приватбанк» не мав права нараховувати йому пеню, штрафи, відсотки за користування кредитом протягом усього періоду, заявленого банком в розрахунку заборгованості, згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а у разі нарахування - зобов`язаний списати.

Представник позивача подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. У виписці з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався грошовими коштами та частково сплачував заборгованість за договором. Крім цього, позивач зазначає, що за Договором про надання банківських послуг відповідач має прострочену заборгованість. Банк спрямовував кошти, які надходили на рахунок відповідача, для погашення прострочених процентів, простроченої до повернення суми кредиту, процентів до сплати по кредиту, тіла кредиту до оплати, проценти від суми неповернутого в строк кредиту, пені.

Позивач також зазначив, що відповідно до листа Міністерства оборони України від 21.08.2014 року «Щодо документа, який підтверджує призов під час мобілізації та проходження військової служби» та інформації Юридичної служби Збройних сил України, якщо особа є військовослужбовцем, який має невиконані зобов`язання (зокрема, кредитні зобов`язання), то їй пропонується звернутися до установи (зокрема, банку) з заявою провести звірку зобов`язань та отримати довідку із сумою залишку заборгованості по тілу кредиту, а також процентах, комісіях, штрафах тощо та/або із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів по кредиту, а також про звільнення від сплати страхових платежів, якщо такі передбачені кредитним договором. Відповідач із такими заявами не звертався. У зв`язку з цим, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у запереченні на відповідь на відзив зазначив, що законодавством імперативно не встановлено такого обов`язку військовослужбовців як звернення до установи із заявою про проведення звірки зобов`язань, а також із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів за кредитом. Юридична служба Збройних Сил України лише висловлює пропозицію щодо можливого вирішення ситуації, проте не встановлює такого юридичного обов`язку. Таким чином, Відповідач не був зобов`язаний попередньо звертатися до позивача із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів за кредитом.

26.02.2021 року представник відповідача подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії заяви про проведення звірки зобов`язань та звільнення відповідача від сплати штрафних санкцій, пені та процентів по кредиту.

12.03.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи судової практики та листа від АТ КБ «Приватбанк» про те, що банк не має правових підстав для припинення нарахування відсотків за користування кредитом.

21.04.2021 року на електронну адресу суду надійшло пояснення від представника відповідача із детальним розрахунком надходжень і витрат по рахунку, здійснених на основі виписки з рахунку, яка долучена до позовної заяви. У поясненні зазначено, що за період з 18.03.2016 року до 01.04.2020 року: списання відсотків за використання кредитного ліміту відбулося у загальній сумі 135 812 грн; пеня за прострочку за кредитом становить 1 200 грн; тіло кредиту становить 143 348,37 грн; надходження грошових коштів на рахунок становить 171 429,1 грн. Тобто заборгованість по тілу кредиту повністю погашена відповідачем, а також відбулася переплата по рахунку шляхом внесення відповідачем суми на 28 080,73 гривень більше, ніж становить тіло кредиту.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні у позові просили відмовити, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що в позові потрібно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до Анкети-заяви від 28.12.2007 року позивач видав відповідачу кредитну картку з обумовленим лімітом кредитних коштів, тобто позивач виконав свої зобов`язання за договором.

Суд вважає, що підписання цієї заяви відповідачем підтверджує укладення договору про надання банківських послуг між відповідачем і банком.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст.12,81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як свідчить виписка по рахунку відповідача, відповідач, починаючи з 28.12.2007 року, періодично користувався кредитною карткою, при цьому періодично частково погашав заборгованість перед Банком. Станом на 18.03.2016 року на рахунку ОСОБА_1 було 0,00 грн., тобто не було ні заборгованості, ні переплати. Починаючи з цієї дати у відповідача виникала заборгованість, яку він періодично погашав. Остатній платіж на погашення заборгованості (в межах визначеного позивачем періоду стягнення) боржником здійснено 30.12.2019 року в сумі 1 500,00 грн.

Згідно із випискою по рахунку відповідача, кошти, які надходили на рахунок, спрямовувалися банком на списання відсотків за використання кредитного ліміту, пеня за прострочку за кредитом.

За період з 18.03.2016 року до 01.04.2020 року на рахунок відповідача надійшли кошти в розмірі 171 429,1 грн; банком списано відсотки за використання кредитного ліміту в сумі 135 812 грн та пеню за прострочку за кредитом у розмірі 1 200 грн. За цей період загальна заборгованість за тілом кредиту становила 143 348,37 грн.

З огляду на спрямування коштів не лише для погашення основної суми заборгованості, а й на списання відсотків та пені, у відповідача виникло прострочення за зобов`язанням по погашенню кредиту.

Законом України від 20.05.2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Частиною 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасниками бойових дій є, окрім інших, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Тобто в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по даний час.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ.

У матеріалах справи знаходяться довідки про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 11307 від 06.11.2015 року, №653 від 15.12.2015 року, № 2950/204/0516 від 25.02.2016 року, № 6309/309/02-2016 від 20.05.2016 року, № 637/101/01-2017 від 24.01.2017 року, № 6042/101/07-2017 від 29.05.2017 року.

Згідно з довідками ОСОБА_1 у період з 10.10.2015 до 06.11.2015 року, 07.11.2015 по 15.12.2015 року, 16.01.2016 по 27.02.2016 року, 09.04.2016 по 22.05.2016 року, 29.11.2016 по 26.01.2017 року, 27.03.2017 по 30.05.2017 року брав участь в антитерористичній операції, зокрема на території Донецької та Луганської областей.

30.09.2016 року відповідачу надано статус учасника бойових дій на підставі Рішення про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України № /І/XIV/1 та видано посвідчення серії НОМЕР_1 від 21.10.2016 року.

Таким чином, відповідач безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції.

Наявні у справі докази підтверджують факт участі відповідача у антитерористичній операції та наявність у нього статусу учасника бойових дій. Безпосередня участь ОСОБА_1 у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто норми щодо не нарахування йому процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій за невиконання своїх зобов`язань і пені за кредитним договором з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду.

Тобто вимога про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками не може бути задоволена.

Аналогічний за змістом правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 760/15915/16-ц, від 21.02.2018 року у справі № 306/1157/15-ц, від 30.05.2018 року у справі № 521/12726/16-ц, від 10.01.2019 року у справі № 327/353/16-ц та від 04.09.2019 року у справі № 554/10264/17.

Крім цього, позивач просить суд також стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 79560,17 грн.

За період з 18.03.2016 року до 01.04.2020 року загальна сума заборгованості відповідача за основним зобов`язанням (тілом кредиту) становить 143 348,37 грн. 79 560,17 грн суми основної заборгованості просить стягнути позивач.

За цей же період на рахунок відповідача надійшли кошти на загальну суму 171 429,1 гривень.

Проте, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» всупереч нормі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» спрямовував кошти, які надходили на рахунок, для сплати відсотків за користування кредитом та пені на загальну суму 138 012 грн, а не тільки на погашення заборгованості за тілом кредиту.

Враховуючи, що відсотки за користування кредитом та пеня не мали нараховуватися відповідачу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то відповідачем внесено на рахунок коштів на 28 000,73 гривень більше, ніж становить тіло кредиту.

Отже, заборгованість за тілом кредиту вже погашена відповідачем, а тому ця вимога позивача не може бути задоволена.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 634, 1050 ЦК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог Акцінерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПОУ- 14360570, місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д до ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 28.04.2021 року.

Суддя Р. Б. Єзерський