Дата документу 28.04.2021
Справа № 501/250/21
28 квітня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.
секретаря судового засідання Тимко М.Л.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -
До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2018 року по листопад 2020 року у розмірі 103360,00 грн.
Свою заяву позивач мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2002 року по 10 лютого 2012 року. В шлюбі у них народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03 червня 2013 року суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Внаслідок невиконання Відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 листопада 2017 року з Відповідача на користь Позивачки стягнуто за період червня 2013 - січня 2017 року неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 37004,90 грн. Назване судове рішення у цій частині залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року.

Цією ж постановою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі №501/320/17 було змінено розмір аліментів, що сплачується Відповідачем на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/2 на 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не дивлячись на зменшення розміру аліментів, що підлягають сплаті ОСОБА_2 на користь Позивачки на утримання неповнолітніх дітей, ним ні безпосередньо аліменти у новому розмірі, ні заборгованість зі сплати аліментів не сплачені, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від її представника надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2013 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.7).

Внаслідок невиконання Відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується наданими розрахунками заборгованості, складеними державним виконавцем Чорноморського міського відділу ДВС (а.с.11,12).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 листопада 2017 року з Відповідача на користь Позивачки стягнуто за період з червня 2013 року по січень 2017 року неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 37004,90 грн. (а.с.8).

Вказане судове рішення у цій частині залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року.

Цією ж постановою Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі №501/320/17 було змінено розмір аліментів, що сплачується Відповідачем на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/2 на 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного головним державним виконавцем Чорноморського міського відділу ДВС від 15.12.2020 (а.с.13), ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка станом на 30.11.2020, у розмірі 59073,25 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є правомірними.

Позивачем був наданий розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2018 року по листопад 2020 року, згідно якого, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за цей період складає 103360,00 грн.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Як роз`яснив пленум у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Належних і допустимих доказів щодо звільнення від обов`язку утримувати дитини відповідачем не надано.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивач надала докази в обґрунтування своїх позовних вимог, то суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються… позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2018 року по листопад 2020 року у розмірі 103360,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1033,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.В.Пушкарський