Провадження № 2/344/221/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої -судді Пастернака І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Івано-Франківської КЕЧ району до ОСОБА_1 про виселення із кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Івано-Франківської КЕЧ району звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про виселення із кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, стягнення судових витрат. Свої вимоги позивач мотивував тим, що Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району є юридичною особою, веде самостійний баланс, має реєстраційні рахунки у відділеннях Державного казначейства та поточний рахунок в установі банку, гербову печатку зі своїм найменуванням. Здійснює свою діяльність на підставі «Положення про Івано-Франківську квартирно-експлуатаційну частину району» затвердженого наказом начальника Західного територіального квартирно - експлуатаційного управління від 01.11.2013 року № 134. Згідно даного Положення, всі квартирно-експлуатаційні служби (частини) відають забезпеченням військових частин (установ, підприємств, та організацій) казарменно-житловим фондом і комунальними спорудами, їх технічною експлуатацією.

Івано-Франківська КЕЧ району являється складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована Міністерству оборони України. Сімейний гарнізонний гуртожиток по вулиці Коновальця, 80 є фондом Міністерства оборони, побудований за кошти Міністерства оборони України і є його власністю, балансоутримувачем являється Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району Міністерства оборони України для розподілу та заселення військовослужбовцями Івано-Франківського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку в Івано-Франківському гарнізоні. Згідно ордеру на жилу площу в гуртожитку № 3 виданого 01.02.2006 року військовослужбовець ОСОБА_2 з сім`єю з 3 чоловік надана жила площа в гуртожитку по АДРЕСА_2 , кімнати №53, 54 розміром 28,55 кв.м. В ордері на жилу площу в гуртожитку № 3 виданого 01.02.2006 року зазначено склад сім`ї 3 (три) особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_3 (дочка). 10.02.2015року складено акт прийому кімнати АДРЕСА_3 , згідно якого ОСОБА_2 передав, а Івано-Франківська КЕЧ району прийняло кімнату № НОМЕР_1 в гуртожитку

АДРЕСА_4 зареєстровані і проживають колишня дружина ОСОБА_1 і дочка ОСОБА_3 2002 р.н. Згідно заяви ОСОБА_1 від 09.02.2015 року остання гарантувала здачу кімнати до 01.06.2015 року, однак свої зобов`язання не виконала. Позивачем на адресу відповідача неодноразово надсилалися попередження-повідомлення про добровільне звільнення даного приміщення, однак дані попередження були проігноровані. Просить суд постановити рішення, яким виселити ОСОБА_1 та дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Судові витрати покласти на відповідача.

13.04.2018 року відповідачка подала до суду відзив відповідно до якого повідомила, що Івано-Франківська КЕЧ району не є належним позивачем у даній справі, жодного права позивача, яке б підлягало захисту у судовому порядку, нею не порушено, а також позивачем не доведено у встановленому порядку наявності у нього або інших осіб права власності на кімнати АДРЕСА_5 , що є необхідним у даній справі для постановлення законного та обгрунтованого судового Рішення. Щодо виселення неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Місце проживання доньки ОСОБА_3 зареєстроване з 07.02.2006 року у кімнатах АДРЕСА_5 відповідно до ордера №3 від 01.02.2006 року. Дочка є неповнолітньою, перебуває на її утриманні та вихованні, фактично проживає разом відповідачкою у кімнатах АДРЕСА_5 . У матеріалах відсутній письмовий Висновок (згоди) органу опіки і піклування про доцільність виселення неповнолітньої доньки ОСОБА_3 із кімнат АДРЕСА_5 , право користування якими має дитина. ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 03.10.2001 року. На момент отримання кімнат АДРЕСА_5 її чоловік ОСОБА_2 був діючим військовослужбовцем в чині І капітана в/ч НОМЕР_2 . 25.11.2009 року шлюб між відповідачкою та ОСОБА_2 розірвано. Не відомо, чи ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем на даний час, чи не проходить військову службу за контрактом або перебуває в інших трудових відносинах з Міністерством оборони України. Тобто Івано-Франківська КЕЧ району Міністерства оборони України створена як експлуатуюча організація та не може в силу вимог законодавства виступати в якості позивача в даній справі, оскільки не є власником спірного майна в розумінні положень Цивільного кодексу України, не є уповноваженим представником власника на здійснення представництва в суді та позивачем не наведено жодного обгрунтування порушення будь-якого його цивільного права в розумінні положень ст. 16 ЦК України, що давало б йому правову підставу звернення до Суду. Згідно заяви ОСОБА_1 від 09.02.2015 року гарантувала здачу кімнати до 01.06.2015 року, однак не виконала взяті на себе зобов`язання та не звільнила займану кімнату в гуртожитку. Позивач звернувся до суду із позовною заявою 19.12.2017 року пропустивши строк позовної давності. Подання даного відзиву просить вважати поданням відповідної заяви про застосування судом наслідків пропуску позивачем строку позовної давності(а.с.43-48).

24.05.2018 року позивач подав відповідь на відзив відповідно до якого Івано-Франківська КЕЧ району є юридичною особою, веде самостійний баланс, має реєстраційні рахунки у відділеннях Державного казначейства та поточний рахунок в установі банку, гербову печатку зі своїм найменуванням. Здійснює свою діяльність на підставі «Положення про Івано-Франківську квартирно-експлуатаційну частину району» затвердженого наказом начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 01.11.2013 року № 134. Згідно даного Положення, всі квартирно-експлуатаційні служби (частини) відають забезпеченням військових частин (установ, підприємств, та організацій) казарменно-житловим фондом і комунальними спорудами, їх технічною експлуатацією. Івано-Франківська КЕЧ району являється складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована Міністерству оборони України. Майно Установи є державною власністю і закріплюється за нею на праві оперативного управління. Установа користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству та цьому Положенню. Сімейний гарнізонний гуртожиток (будівля №65, 1977 року побудови та належить до військового містечка 12) по АДРЕСА_6 перебуває на балансі Івано-Франківської КЕЧ району, що підтверджується довідкою від 24.05.2018р. №3/799 для розподілу та заселення військовослужбовцями Івано-Франківського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку в Івано-Франківському гарнізоні згідно Наказу Міністерства Оборони України № 737 від 30.11.2011 року «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями». Гуртожиток (будівля №65. 1977 року побудови та належить до військового містечка 12) по АДРЕСА_6 введений в експлуатацію згідно акту прийняття в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництва (реконструкції) будівлі (споруди) житлово-цивільного призначення, від 29.06.1977р. Згідно вказаного акту експлуатаційною організацією є Івано-Франківська КЕЧ району. Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем терміну позовної давності не погоджуються з наступних підстав. Згідно ордеру на жилу площу в гуртожитку № 3 виданого 01.02.2006 року військовослужбовцю ОСОБА_2 з сім`єю з 3 чоловік надана жила площа в гуртожитку по АДРЕСА_2 кімнати №53, 54 розміром 28.55 кв.м. В ордері на жилу площу в гуртожитку № 3 виданого 01.02.2006 року зазначено склад сім`ї 3 (три) особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (дружина). ОСОБА_3 (дочка). Як зазначено в позовній заяві 10.02.2015р. складено акт прийому кімнати АДРЕСА_3 , згідно якого ОСОБА_2 передав, а Івано-Франківська КЕЧ району прийняло кімнату № НОМЕР_1 в гуртожитку АДРЕСА_4 зареєстровані і проживають дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 2002 р.н. Під час складання акту прийому кімнати АДРЕСА_3 ОСОБА_1 спільно з дочкою ОСОБА_3 2002 р.н. не звільнили кімнату №53 в якій вони приписані та просила надати їй термін для добровільного виселення. Про що була оформлена заява ОСОБА_1 від 09.02.2015р. Здійснюючи право оперативного управління, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства. До оперативного управління та застосовуються правила про право власності, якщо інше не вставлено законодавчими актами України. На підставі зазначеного спростовуються доводи відповідача у відзиві про відсутність у Івано-Франківської КЕЧ району права на звернення за захистом до суду та належності спірного майна. Згідно заяви ОСОБА_1 від 09.02.2015р. гарантувала здачу кімнати до 01.06.2015р. однак, не виконала взяті на себе зобов`язання та не звільнила займану кімнату в гуртожитку. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 гарантувала здачу кімнати до 01.06.2015 р. згідно заяви від 09.02.2015р. однак, не виконала взяті на себе зобов`язання та не звільнила займану кімнату в гуртожитку, то термін перебіг позовної давності починається з 01.06.2015р. за відсутності в подальшому пред`явленої відповідної вимоги. Просить задоволити вимоги позову в повному обсязі(а.с.49-52).

08.06.2018 року ухвалою Івано-Франківського міського суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с.60).

Представник позивача просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради судове засідання не з`явився з не відомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи.

Беручи до уваги пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно акту прийому в експлуатацію державної приймальної комісії закінченого будівництвом (реконструкцією) будинку від 29.06.1977 року , встановлено, що замовником будівництва є КЕУ ПрикВО прийнято в експлуатацію закінчене будівництво(реконструкцію) гуртожитку на 156 місць по АДРЕСА_7 (а.с.53,54).

Відповідно до довідки від 24.05.2018 року виданої начальником Івано-Франківської КЕЧ району про вартість будівлі №65, яка належить до військового містечка № НОМЕР_3 та розташована за адресою: АДРЕСА_6 , встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку на балансі Івано-Франківської КЕЧ району станом на 24.05.2018 року перебуває будівля АДРЕСА_8 , 1977 року побудови, яка належить до військового містечка № НОМЕР_3 та розташована за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.52).

Згідно з ст. ст. 3, 4 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України" майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю та належить їм на праві оперативного управління. Особливості правового режиму майна Збройних Сил України визначаються відповідним законом.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Івано-Франківська КЕЧ району є юридичною особою, місцезнаходження якої м. Івано-Франківськ, вул. Нац. Гвардії, 14Г (а.с.4).

Положення про Івано-Франківську квартирно-експлуатаційну частину району» затверджено наказом начальника Західного територіального квартирно - експлуатаційного управління від 01.11.2013 року № 134 (а.с.5-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Так, відповідно до копії ордеру на жилу площу в гуртожитку №3 виданого 01.02.2006 року ОСОБА_2 , який працює в А 2989 надано на право зайняття з сім`єю з 3 осіб житлову площу в гуртожитку по АДРЕСА_6 кімнати №53,54 розміром 28.55 кв.м. Склад сім`ї: ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_4 донька, 2002 року народження(а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.11.2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 25.11.2009 року (а.с.11).

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом МОУ 30.11.2011 р. за № 737 (далі - Інструкція) діючої на момент втрати відповідачем права проживання у гуртожитку, у військових гуртожитках можуть тимчасово проживати або особи, які проходять військову службу або працівники Збройних Сил України або члени їх сімей.

Відповідно до п.п. 4, 15 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, жила площа в гуртожитках (сімейних гуртожитках) надається військовослужбовцям та членам їх сімей, на час проходження служби (навчання, роботи) в межах одного гарнізону, також в них можуть розміщуватись інші особи на час трудових відносин зі Збройними Силами України. Жила площа в гуртожитках (сімейних гуртожитках) надається військовослужбовцям та членам їх сімей на час проходження служби в цьому населеному пункті за рішенням КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за клопотанням командира військової частини.

01.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до начальника БУ-1 щодо здачі прийому кімнати АДРЕСА_1 . Та повідомив, що на даній площі проживають колишня дружина та дочка 2002 року народження. ОСОБА_5 дружина відмовляється сплачувати комунальні послуги(а.с.10).

Відповідно в кімнаті №53,54 зареєстровані і проживають колишня дружина ОСОБА_1 і дочка ОСОБА_3 2002 р.н. (а.с.12).

10.02.2015 року складено акт прийому кімнати АДРЕСА_3 , згідно якого ОСОБА_2 передав, а Івано-Франківська КЕЧ району прийняло кімнату № НОМЕР_1 в гуртожитку АДРЕСА_6 (а.с.13).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 09.02.2015 року остання гарантувала здачу кімнати до 01.06.2015 року (а.с.14).

Позивачем на адресу відповідача неодноразово надсилалися попередження-повідомлення про добровільне звільнення кімнати АДРЕСА_5 .

Відповідно до п.3.15. Наказу МОУ від 30.11.2011 р. №737, підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого житла колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу(а.с.15).

Відповідно дост. 9 ЖК Української PCP ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Представник відповідачки як на підставу у відмові в задоволенні позову посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення з даним позовом до суду. Та зазначає, що слід рахувати строк з якого відповідачці стало відомо про те, що ОСОБА_2 має намір розірвати шлюб з відповідачкою ОСОБА_1 та те, що остання має звільнити займане нею житлове приміщення ще 01.12.2014 року, а відтак, строк звернення на його думку сплив 02.12.2017 року. Проте, з таким тверженням суд не погоджується, оскільки, позивачем у справі є не колишній чоловік відповідачки, а Івано-Франківська КЕЧ району. Крім того, ОСОБА_1 заявою від 09.02.2015 року просила начальника Івано-Франківського КЕЧ району надати можливість їй та її неповнолітній доньці 2002 р.н. проживати в гарнізонному гуртогжитку та зобов`язалася оплатити комунальні послуги та здати кімнати до 01.06.2015 року. 01.08.2017 року позивач звернувся до відповідачки з попередженням про добровільне вивільнення кімнат АДРЕСА_5 . Добровільно позивачка зобов`язання не виконала, відповідно 26.12.2017 року у межах строку позовної давності зареєстровано даний позов.

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний ще 25.11.2009 року, ОСОБА_2 по акту передав Івано-Франківській КЕЧ району 10.02.2015 року кім. АДРЕСА_3 , та те, що ОСОБА_3 , 2002 року народження (донька відповідачки), на день винесення рішення є повнолітньою особою, то суд приходить до обгрутнованого висновку про необхідність виселення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із службового житлового приміщення - гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , без надання іншого жилого приміщення, як таких, що на даний час проживають в ньому без законних підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про виселення з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення задоволити.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану в АДРЕСА_9 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану в АДРЕСА_9 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_9 та з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_9 на користь Івано-Франківської КЕЧ району() м. Івано-Франківськ вул. Національної Гвардії 14-г - судові витрати по сплаті судового збору по 800, 00 грн. з кожної.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 26.04.2021 року

Суддя Пастернак І.А.