БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/234/21
Провадження №2/730/152/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ з а о ч н е /

"28" квітня 2021 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - Степанець Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Комарівської сільської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Комарівська сільська рада, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_5 є матір`ю вказаних дітей, які за рішенням суду від 25.11.2019р. відібрані в неї без позбавлення батьківських прав зі стягненням аліментів; батько дітей ОСОБА_6 за рішенням суду від 08.01.2020р. позбавлений батьківських прав. ОСОБА_5 довела свій будинок у АДРЕСА_1 , до стану непридатності для проживання, після чого родина неодноразово змінювала місце проживання, а з серпня 2019 року мати мешкає окремо від дітей, ніде не працює, характеризується негативно, вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, аліментів не сплачує. За час перебування дітей в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» ОСОБА_5 лише двічі відвідувала їх, іноді цікавилась ними в телефонному режимі, проте тривалий час не вирішує питання про повернення дітей до спільного проживання та виховання. Зазначені обставини свідчать про ухилення ОСОБА_5 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо її малолітніх дітей, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснили, що ОСОБА_5 віддає перевагу влаштуванню особистого життя та задоволенню власних потреб, а долею дітей практично не цікавиться; відповідачці пропонувалася допомога та надавався час для виправлення своєї поведінки щодо малолітніх дітей, але вона ними не скористалась. Стверджують, що ОСОБА_5 втратила емоційний зв`язок зі своїми дітьми, які не знають матір, в зв`язку з чим в інтересах дітей знайти іншу повноцінну сім`ю та позбавити відповідачку батьківських прав. Не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України) та фактичного проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, але до суду не з`явилась, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не подала.

Тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

З урахуванням позиції учасників справи, суд у відповідності до положень ч.2 ст.171 СК України з огляду на малолітній вік дітей (2, 4, 5 років), вважав за недоцільне заслуховувати їх думку щодо вирішення даного спору.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Приписами ч.3 ст.51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями абз.3 ч.2 ст.3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 11.07.2017р. у справі «М. С. проти України» вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_5 , як мати малолітніх дочок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та сина ОСОБА_10 , характеризується з негативної сторони, часто змінювала місце проживання, офіційно не працює, приймає компанії різних чоловіків, про дітей не піклується та не відвідує їх у дитячому будинку, за допомогою не зверталася, в зв`язку з чим відповідачку доцільно позбавити батьківських прав щодо вказаних дітей.

Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (відповідачка по справі) є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 та ОСОБА_5 батьківських обов`язків їх малолітні діти не були забезпечені повноцінним харчуванням, лікуванням, доглядом, вихованням, а тому рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 08 січня 2020 року, яке набрало законної сили 04 березня 2020 року, ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав щодо його малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та стягнуто аліменти на утримання дітей; рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2019 року, яке набрало законної сили 13 січня 2020 року, ухвалено відібрати в ОСОБА_5 вищевказаних її малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав та стягнуто аліменти.

ОСОБА_5 зареєстрована в АДРЕСА_1 ., але понад чотири роки разом з дітьми проживала в різних населенних пунктах району в орендованому житлі, офіційно не працює та легальних джерел доходу не має, з 27 серпня 2019 року по 21 лютого 2020 року перебувала в Центрі реабілітації «Крапка відліку» для людей з різними формами залежності.

Згідно розпоряджень Борзнянської РДА №155, 156, 157 від 12.07.2019р. забезпечено тимчасове влаштування малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які залишилися без батьківського піклування, до КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія», де діти знаходяться й по даний час, виховуються та перебувають на повному державному утриманні.

Відповідно до п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.

Після ухвалення судового рішення про відібрання в ОСОБА_5 малолітніх дітей та повернення її з реабілітаційного центру пройшло більше одного року, проте відповідачка свою поведінку щодо дітей не змінила, продовжує ухилятися від виконання покладених на неї приписами ст.150 СК України батьківських обов`язків, дітей у КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» не відвідувала, лише інколи телефонувала, питання про повернення дітей до себе не вирішувала.

Рішенням виконкому Комарівської сільської ради №12 від 04 лютого 2021 року ухвалено про затвердження висновку комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дане рішення органу опіки та піклування на думку суду прийняте з урахуванням всіх обставин є обгрунтованим і не суперечить інтересам дітей.

Отже, в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_5 не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти; пріоритетом для відповідачки є влаштування особистого життя та благополуччя на противагу інтересам дітей.

Вищезазначені обставини свідчать про винну поведінку відповідачки, зловживання та свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 , будучи матір`ю своїх малолітніх дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , понад рік після відібрання у неї дітей не усунула причин, які перешкоджали вихованню дітей, не вирішила питання про їх поверненню в сім`ю, продовжує безпричинно ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, то суд вважає, що маються всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно вищевказаних дітей, а тому позовні вимоги органу опіки та піклування є обгрунтованими й підлягають задоволенню. Підтвердженням цьому є й процесуальна поведінка відповідачки, яка проігнорувала явку до суду, що свідчить про байдуже ставлення матері до долі своїх дітей.

За змістом вимог ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину; у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Водночас, питання про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання її малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вже було розглянуто в справі №730/1175/19 щодо відібранні цих дітей у матері без позбавлення її батьківських прав, що відображено в рішенні Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2019 року, яке набрало законної сили 13 січня 2020 року, в зв`язку з чим відсутні підстави для повторного стягнення аліментів.

З огляду на положення п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 143, 150, 164-166, 171 СК України, ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області задовольнити повністю.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстровану в АДРЕСА_1 , позбавити батьківських прав щодо її малолітніх дітей: дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України.

Повне заочне судове рішення складено 28 квітня 2021 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець