Справа № 473/811/21
"27" квітня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,
за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в якому вказував, що 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 115111, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (як правонаступника прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк») заборгованості за кредитним договором №0647/003591-PR від 07 жовтня 2011 року, що утворилася за період з 29 січня 2019 року по 14 грудня 2020 року, в загальному розмірі 30 197,35 грн., в тому числі 4 972,27 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 13 704,09 грн. простроченої заборгованості за відсотками, 11 520,99 грн. строкової заборгованості за відсотками, а також плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650 грн.
Проте вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а саме:
- без врахування того, що заборгованість не є безспірною (за відсутності між сторонами кредитних правовідносин та заборгованості);
- з порушенням встановленого законом порядку (без врахування того, що стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не може здійснюватися у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса).
У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просив про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою суду від 15 березня 2021 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкову М.В.
Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року з числа третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору виключено приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.
Третя особа без самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що 07 жовтня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір банківського поточного (карткового) рахунку № НОМЕР_1 , відповідно до якого банк відкрив на користь позивача поточний (картковий) та депозитні рахунки з встановленим овердрафтом взамін зобов`язання останнього вчасно повертати кредитні кошти, а також сплачувати проценти за користування кредитними коштами (овердрафтом) у розмірі 48 % річних.
22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 115111, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (як правонаступника прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк») заборгованості за кредитним договором №0647/003591-PR від 07 жовтня 2011 року, що утворилася за період з 29 січня 2019 року по 14 грудня 2020 року, в загальному розмірі 30 197,35 грн., в тому числі 4 972,27 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 13 704,09 грн. простроченої заборгованості за відсотками, 11 520,99 грн. строкової заборгованості за відсотками, а також плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650 грн.
Вказаний виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В.
Аналізуючи доводи позивача, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).
Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».
Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5 (далі - Порядок).
Зокрема, згідно п.п. 1.1, 2.1, 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку (п. 3.3 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (п. 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника. У цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій (п.п. 5.1, 5.3 глави 16 розділу ІІ Порядку).
У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.
Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса (п.п. 7.1, 7.3 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (п. 7.6 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Разом з тим, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За результатами аналізу норм вищенаведених нормативних актів можна дійти висновків, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
З матеріалів справи, в тому числі отриманих від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. документів вбачається, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого законом порядку, а саме:
- без врахування того, що стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин (за винятком нотаріально посвідчених договорів) не може здійснюватися у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- без отримання від стягувача усіх документів, необхідних для вчинення виконавчого напису: документів, що складають зміст кредитного договору та підтверджують його умови (надано лише частину кредитного договору у вигляді заяви ОСОБА_1 про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку, хоча зміст договору, крім заяви, також складають Умови відкриття та здійснення операцій за банківськими поточними (картковими) рахунками та Умови встановлення кредитної лінії за поточними (картковими) рахунками); виписки з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього нотаріусу надано лише розрахунок заборгованості за підписом представника стягувача, що не є тотожним поняттю банківської виписки).
Вказані порушення, зокрема не отримання нотаріусом від кредитора усіх документів, що складають зміст кредитного договору та підтверджують його умови (в тому числі вказують на строк кредитування, порядок та строк повернення кредиту тощо) також вказують на те, що заборгованість не є безспірною.
Не надано відповідачем та іншими учасниками справи вказаних документів для перевірки наявності та розміру заборгованості й під час судового розгляду.
За встановлених судом обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в загальному розмірі 1 362 грн. (908 грн. судового збору за подачу позову + 454 грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову).
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за № 115111, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №0647/003591-PR від 07 жовтня 2011 року (укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Укрсоцбанк»), що утворилася за період з 29 січня 2019 року по 14 грудня 2020 року, в загальному розмірі 30 197 (тридцять тисяч сто дев`яносто сім) гривень 35 копійок, в тому числі:
- 4 972 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві) гривні 27 копійок простроченої заборгованості за кредитом;
- 13 704 (тринадцять тисяч сімсот чотири) гривні 09 копійок простроченої заборгованості за відсотками;
- 11 520 (одинадцять тисяч п`ятсот двадцять) гривень 99 копійок строкової заборгованості за процентами, а також плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів складення судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя: О.В. Вуїв