Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/210/21

Номер провадження: 6/511/16/21

"28" квітня 2021 р. Роздільнянський районний суд у складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

секретаря судового засідання - Кирилової І.В.,

без участі сторін,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Роздільнянський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління ДПС в Одеській області про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 року представник ОСОБА_1 , адвокат Пижик В.В. звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: Роздільнянський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), Головне управління ДПС в Одеській області про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Вказана заява мотивована тим, що 27.05.2012 року постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №1570/1515/2012 було задоволено адміністративний позов Роздільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області до Приватного підприємства «Реалстрой» про стягнення податкового боргу та стягнуто суму в розмірі 2035,16 грн. На підставі зазначеної постанови суду було видано виконавчий лист, який в подальшому Роздільнянською міжрайонної державної податковою інспекцією було подано на примусове виконання до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби. В ході примусового виконання зазначеного рішення суду, державний виконавець Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби звернувся з відповідним поданням до суду про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 16.11.2012 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області по справі № 6-96/12 було задоволено подання державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби та встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 . На день розгляду справи заборгованість погашена, виконавчі провадження щодо ПП «Реалстрой» завершені, однак обмеження встановлені ОСОБА_1 не знято. У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та виконання ухвали щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 доручити Державній прикордонній службі України.

05.02.2021 року ухвалою судді заява ОСОБА_1 була залишена без розгляду.(а.с.22).

10.02.2021 року на адресу суду представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Пижик В.В. до суду надіслана заява про усунення недоліків.(а.с.25).

Ухвалою суду від 10.02.2021 року провадження по заяві ОСОБА_1 відкрито та призначено відкрите судове засідання.(а.с.26).

11.03.2021 року ухвалою суду а ініційованим судом питанням було замінено третю особу по справі Роздільнянську Державну податкову інспекцію ГУДПС в Одеській області її правонаступником: Головним управлінням ДПС в Одеській області. У зв`язку з чим судове засідання було відкладено. (а.с.44-45).

26.04.2021 року від третьої особи ГУ ДПС в Одеській області надійшли письмові пояснення в якій уповноважена особа ОСОБА_2 зазначила, що станом на 22.04.2021 року відповідно до відомостей інтегрованої картки платника податків у ПП «Реалстрой» () відсутня заборгованість по податкам і зборам у контролюючому органі, про що надали суду копію документів (а.с.56-60).

Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви повідомлялися у встановлений законом порядку. Представник заявника адвокат Пижик В.В. надав до суду заяву про розгляд заяви у їх відсутність, заяву підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі.(а.с.55).

Заінтересовані особи: Роздільнянський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Головне управління ДПС в Одеській області про розгляд справи були повідомлені належним чином, заперечень проти заяви не надали.(а.с.61-62).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2012 року по справі №1570/1515/2012 року адміністративний позов Роздільнянської міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області до Приватного підприємства «Реалстрой» про стягнення податкового боргу було задоволено та стягнуто суму в розмірі 2035,16грн.

На підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2012 року судом виданий виконавчий лист, який Роздільнянською міжрайонною державною податковою інспекцією був поданий на примусове виконання до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби.

В ході виконання примусового виконання рішення суду, державний виконавець Роздільнянського МВДВС звернувся з відповідним поданням до суду про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

16.11.2012 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області подання державного виконавця Роздільнянського МВДВС було задоволено та ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

З листа Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 4582 від 17.02.2021 року вбачається, що у відділі перебувало виконавче провадження виконавчий лист 1570/1515/2012 від 31.07.2012 року виданий Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з ПП «Реалстрой» боргу на користь Роздільнянської МДПІ. Державним виконавцем 08.04.2013 року виконавче провадження було повернуто стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», після чого виконавчі документи передані до архіву, який був знищений.

У відповідності до довідки ДПСУ ГУ ДПС в Одеській області станом на 23.04.2021 року Приватне підприємство «Реалстрой» не має податкового боргу, що також підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Крім того, як вбачається з постанови Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2015 року діяльність Приватного підприємства «Реалстрой», як юридичної особи припинено та ОСОБА_1 не являється директором вказаного підприємства.

На час розгляду справи існують законні підстави для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України з таких підстав.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) нині діючим Цивільним процесуальним кодексом України передбачені у Розділі VІ, норма статті 441 якого регулює тимчасове обмеження у праві виїзді за межі України.

Так, відповідно до положень статті 441 ЦПК суд може скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (ч.5); суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця (ч.6); за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч.7); відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ч.8).

Стаття 441 ЦПК України 2017 року, що діє на час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження » у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

З п.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа хиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З окрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-ІХ), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Встановлено, що виконавче провадження №1570/1515/2012, в ході виконання якого за поданням державного виконавця було тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, знищено, боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів у ОСОБА_1 не має.

За таких обставин, зважаючи на те, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є спеціальною нормою, що застосовується на стадії виконання судових рішень, а виконавчий документ фактично виконаний, виконавче провадження закінчено, то накладене судовим рішенням тимчасове обмеження у виконавчому провадженні, що закінчене, підлягає скасуванню судом.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Роздільнянський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління ДПС в Одеській області про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити в повному обсязі.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,що застосоване постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2012 року.

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

С Суддя: О. В. Іванова