Номер провадження 6/638/141/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретарки судового засідання Корнієнко К. С.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ковальової Євгенії Сергіївні про примусове входження,

установив:

Старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ковальова Є. С. звернулася 15.10.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова із поданням, в якому просить суд розглянути це подання та надати дозвіл на примусове входження до місця проживання боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 для можливості забезпечення подальшого виконання виконавчого провадження № 59122756, постановити вмотивоване рішення суду про примусове входження до квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання зазначається, що Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) здійснюється примусове виконання (ВП № 59122756) виконавчого листа № 638/22406/14 Ц, виданого 07.05.2019 р. Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 4191,05 грн. 15.05.2019 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато примусове виконання рішення. Для забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем сформовані запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України, щодо виявлення рахунків боржника, місця отримання доходів боржником (запити від 02.07.2019, 17.10.2019, 23.10.2019, 05.03.2020). За повідомленням Державної фіскальної служби України інформація щодо місця отримання доходів та наявності зареєстрованих розрахункових рахунків за боржником у банківських установах відсутня в АСВП. Відповідно до інформації Пенсійного фонду України боржник на обліку не перебуває, інформація щодо місця отримання доходів відсутня в АСВП. 11.09.2019 р. державним виконавцем направлені вимоги до АТ «Ощадбанк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ КБ «ПриватБанк» про надання інформації щодо наявності, стану рахунків та операцій за рахунками боржника. За отриманою інформацією, боржником рахунки не відкривалися, договори на зберігання цінностей та оренду сейфу не укладалися. 27.09.2019 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та внесені дані до відповідних реєстрів. За інформацією МВС України в АСВП право власності на автотранспортні засоби за боржником не зареєстровані. 13.03.2020 р. державним виконавцем за адресою: АДРЕСА_2 здійснено вихід, але вчинити виконавчі дії не виявилось можливим, у зв`язку з відсутністю мешканців квартири, про що складено відповідний акт. Для забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем повторно сформовані запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України, щодо виявлення рахунків боржника, місця отримання доходів боржником (запит 09.06.2020). У відповіді ДПС України зазначається, що боржник як платник податків за запитуваним податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває. З метою належного та своєчасного виконання рішення суду, державним виконавцем неодноразово були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_2 для перевірки майнового стану та складання акту опису й арешту майна боржника, до приміщення квартири потрапити неможливо, так як двері квартири зачинені, про що складено акт державного виконавця від 13.03.2020 року. На сьогоднішній день сума заборгованості не погашена, навіть частково, і боржник ОСОБА_1 не вчиняє жодних дій для її погашення, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості та виконання рішення суду.

За змістом ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Подання розглядається без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за відсутності державного виконавця, що узгоджується із положеннями ч. 2 ст. 439 ЦПК України.

Розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про таке.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року (головуючий суддя Грищенко І. О.) по справі № 638/22406/14 Ц, номер провадження 2/638/20/17 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів та витребування майна задоволений частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 17800,00 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот грн. 00 коп.). Вирішено витребувати у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 . Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 28 березня 2019 року по справі № 638/22406/14 Ц, номер провадження 22 Ц/818/383/19 (головуючий суддя Кругова С. С., судді: Маміна О. В., Пилипчук Н. П.) апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року в частині стягнення 17800 грн. змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ) грошові кошти в сумі 4191 (чотири тисячі сто дев`яносто один) грн. 05 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2017 року в частині витребування автомобіля залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно із частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і пункт 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 13 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ковальова Є. С. не надала суду копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 59122756, а також не надала суду доказів того, що боржнику ОСОБА_1 була направлена рекомендованим поштовим відправленням постанова про відкриття виконавчого провадження, отже боржник ОСОБА_1 не може вважатися таким, що повідомлений про початок примусового виконання рішення суду.

За таких обставин, з огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що клопотання є передчасним, оскільки державним виконавцем не виконані вимоги ч. 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII, у зв`язку з чим у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

На підставі ст. ст. 19, 30, 129 1 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404 VIII, керуючись ст. ст. 18, 353, 439 ЦПК України, суд

постановив:

Подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ковальової Євгенії Сергіївні про примусове входження залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: