Ухвала

22 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 263/747/18

провадження № 61-2746ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду

м. Маріуполя від 07 жовтня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у справі ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Інгаз», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення суми боргу за договором позики, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інгаз» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору позики з виконання юридичних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07 жовтня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк, зокрема, для подання:підписаної касаційної скарги у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Скаржника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог наведеної ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, в якій як на підставу касаційного оскарження посилається на пункти 4 частини другої статті 389 ЦПК України (суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Касаційна скарга у новій редакції не містить підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, тому

посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, недоліки вказані в ухвалі Верховного Суду від 04 березня 2021 року не усунуто.

Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження

у справі.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо скаржник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07 жовтня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у справі ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Інгаз», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення суми боргу за договором позики, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інгаз» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору позики з виконання юридичних послуг, вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков