КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Київ

Справа №755/4090/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/6820/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Галагана В.І. 03 березня 2021 року у м. Києві за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретян Ірини Олександрівни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця - повернуто суб`єкту звернення.

Ухвала суду мотивована тим, що при зверненні до суду з даною скаргою, заявником не долучено доказів, які мали підтвердити надсилання засобами поштового зв`язку та/або надання усім іншим учасникам справи копії скарги на бездіяльність державного виконавця, разом з додатками. А тому судом застосовано положення ч.ч. 2,4 ст. 183 ЦПК України та повернуто таку скаргу без розгляду.

Не погодилась із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 , нею подано апеляційну скаргу, так як вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Позивач вказує на те, що суд першої інстанції не мав підстав для застосування положення ст. 183 ЦПК України про додання до скарги на дії та рішення приватного виконавця доказів її надіслання іншим учасникам справи. В даному випадку норми ст. 183 ЦПК України, не підлягали застосуванню, оскільки до процедури розгляду судом скарг на дії та рішення приватного виконавця застосовуються положення ст.ст. 447-453 ЦПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», які не містять вимоги про надіслання скаржником копії скарги іншим учасникам справи.

На підставі викладеного просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни. До скарги додала скрін щодо направлення скарги від 30 грудня 2020 року; клопотання про витребування; клопотання про виклик свідка; копія довідки інваліда 2 групи (а.с. 1-5).

Повертаючи скаргу на дії державного виконавця Марченко В.Ф., суд першої інстанції виходив із того, що скаржник не виконали вимоги цивільного процесуального закону щодо надіслання скарги іншим учасникам провадження, та не надала докази щодо цього.

Згідно зі ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст. 13 ч. 1 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу; провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи; кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до ЦПК України.

Скарги на дії, бездіяльність, рішення державних виконавців розглядаються за загальними правилами, встановленим цивільним процесуальним законом, із винятками і особливостями, передбаченими Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

За правилами, встановленими ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, за захистом своїх порушених прав, в тому числі, зі скаргою, може до суду звернутися особа, права якої порушені, зокрема, стягувач у виконавчому провадженні, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, суд розглядає скаргу, подану з дотриманням вимог, установлених цивільним процесуальним законом.

Разом з цим, 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», підпунктом 4 пункту 2 розділу І якого частину 2 статті 183 ЦПК України доповнено другим абзацом такого змісту: «До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).».

Отже, з 08 лютого 2020 року ЦПК України містить додаткові вимоги до скарги, яка подається в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень. Колегія суддів зауважує, що з огляду на скорочені строки розгляду заяв, скарг, клопотань, які подаються на стадії виконання судового рішення та в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, а в окремих випадках зважаючи на необхідність невідкладного розгляду судом відповідних звернень, вимога про попереднє надіслання (надання) ініціатором звернення копій відповідних документів іншим учасникам справи зумовлена необхідністю забезпечення процесуальних прав усіх учасників процесу та належного судового розгляду звернення. Така вимога не може розглядатися як порушення процесуальних прав ініціатора звернення.

Положення ст.183 ЦПК України встановлюють загальні вимоги до форми та змісту будь-якої письмової заяви, клопотання, заперечення, що подається під час провадження в цивільній справі, а не лише в позовному провадженні, а щодо додаткових вимог до заяв, скарг, клопотань, які подаються на стадії виконання судового рішення та в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень у законі міститься спеціальна вказівка.

Посилання в апеляційній скарзі на ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців до судів різних юрисдикцій та в порядку адміністративного підпорядкування виконавців, не може братися до уваги, оскільки провадження в цивільних справах регулюється спеціальним цивільним процесуальним законом, норми якого, зокрема, й з урахуванням їх динаміки, змін, мають пріоритет у питанні форми і порядку звернення до суду зі скаргою на дії та рішення виконавця.

Стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_1 не надала суду доказів виконання нею вимог ч.2 ст. 183 ЦПК України щодо надіслання (надання) копій відповідних документів указаним у скарзі учасникам.

За таких обставин, суд першої інстанції мав всі підстави для застосування положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України, відповідно до яких встановивши, що скаргу подано без додержання вимог ч. 2 цієї статті, повернув її скаржнику без розгляду.

Отже, наведені ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції. Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук