КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6901/2021
У Х В А Л А

27 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Кашперської Т.Ц., суддів: Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року про відмову в задоволенні заяви про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Солом?янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Букіної О.М. в справі за позовом ОСОБА_1 . Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із даною ухвалою, 24 лютого 2021 року подала апеляційну скаргу.

Крім того, 23 квітня 2021 року до апеляційного суду надійшли матеріали провадження № 2-ві/760/10/21, в яких наявні дві апеляційних скарги ОСОБА_1 на цю ж ухвалу, зареєстровані Солом?янським районним судом м. Києва 24 лютого 2021 року.

Враховуючи ідентичність змісту апеляційних скарг, вони розглядаються як одна апеляційна скарга.

Провадження в даній справі не може бути відкрите з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 353 ЦПК України визначено перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, при цьому ухвала про відмову в задоволенні заяви про відвід судді у цьому переліку відсутня.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовим якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Право на апеляційне оскарження учасники справи та заінтересовані особи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхнім процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про відвід судді не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а заперечення на неї можуть включатися до доводів апеляційної скарги.

Апеляційним судом при постановленні ухвали враховані правові висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 709/665/20 та постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 199/8158/18 (провадження № 61-16117св19) щодо можливості апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про відвід судді.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Керуючись п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом?янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2021 року про відмову в задоволенні заяви про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська група «Теміс Лав?єрс Груп» про стягнення заборгованості повернути особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.