провадження № 2/243/1273/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2021 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов`янська цивільну справу
за позовною заявою Сіверсько-Донецького басейнового управління водних ресурсів
вимоги позивача: про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Враховуючи, що позивач повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
3. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Таким чином, суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
4. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
5. Судом встановлено, що відповідно до постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2020 року (а.с.39-40), ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. 00 коп. Постановою встановлено, що 10.11.2020 року о 13 годині 20 хвилин, на автомобільній дорозі Н-20 «Слов`янськ - Маріуполь», водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chrysler 300C, державний номер НОМЕР_1 (поліс обов`язкового страхування відсутній), по сухому асфальтному покриттю з боку м. Краматорськ в напрямку м. Слов`янськ на 8км. + 865м. рухаючись в крайній правій смузі при перестроюванні на крайню ліву смугу не надав перевагу в русі транспортному засобу Mercedes-Benz GLS 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 який рухався в лівій смузі прямо. Після зіткнення з Mercedes-Benz GLS 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , транспортний засіб Chrysler 300C, державний номер НОМЕР_1 , здійснюючи некерований рух, здійснив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався попутно попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постанова набула законної чинності 15.12.2020 року.
6. Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 , автомобіль ВАЗ 210930 реєстраційний номер НОМЕР_3 належить Сіверсько-Донецькому БУВР (а.с.4-5).
V. Оцінка суду.
8. Так, згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
9. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
10. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: п.1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
11. У відповідність до частин 1 та 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу , якою передбачено одної з підстав виникнення зобов`язання: заподіяння шкоди (деліктне/позадоговірне зобов`язання).
12. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені постановою у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, не підлягають повторному встановленню при розгляді справи між тими самим сторонами. Також не підлягає доказуванню вина особи, яка вже встановлена постановою у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, відповідач, як особа, яка своїми протиправними діями завдала шкоди позивачу, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду у повному розмірі, якщо не доведе, що шкоду завдано не з його вини.
13. У даному випадку судовим рішенням (постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП) встановлено вину відповідача в ДТП і, відповідно, заподіяння шкоди майну позивача внаслідок неправомірним (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у судовому засіданні не встановлено.
14. Згідно ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з частини 3 зазначеної статті - збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
15. У відповідність до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
16. Згідно приписів ст. 1166 та ст.1192 ЦК України, потерпілий має право на повне відшкодування завданої йому шкоди внаслідок протиправних дій особи. зокрема, має право на відшкодування шкоди, визначеної в розмірі вартості необхідного для відновлення пошкодженого майна ремонту.
17. Крім того, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи.
18. Крім того, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку , якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача.
19. З наданих доказів встановлено факт ДТП і пошкодження майна позивача (автомобіля);
-встановлено належність пошкодженого майна позивачу, який є власником майна;
-встановлено, що заподіювачем шкоди (особою, що пошкодила майно позивача) є водій ОСОБА_1 , який керував автомобілем Chrysler 300C, державний номер НОМЕР_1 , - внаслідок зіткнення з яким пошкоджено автомобіль ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний позивачу;
-в судовому порядку встановлено вину водія ОСОБА_1 в даній ДТП (протиправність його дій) і відповідно його вину (протиправність) в заподіянні матеріальної шкоди позивачу.
Розмір шкоди встановлений належними доказами, відповідачем не оспорений.
20. Таким чином, за приписами п.1 ч.1 ст.1188 ЦК та ч.1 ст.1166 ЦК України , сукупність яких має застосовуватись до спірних правовідносин, що виникли з заподіяння шкоди між двома джерелами підвищеної небезпеки, - у позивача виникло право вимагати повного відшкодування завданої йому шкоди, а у заподіювача шкоди виникло делікатне зобов`язання по її відшкодуванню.
21. Оскільки володільцем джерела підвищеної небезпеки і безпосереднім заподіювачем шкоди був водій ОСОБА_1 , який на законній підставі керував транспортним засобом, то зобов`язання по відшкодуванню завданої позивачу шкоди виникло безпосередньо у нього як у заподіювача шкоди і володільця джерела підвищеної небезпеки на час ДТП, в якій заподіяно шкоду.
22. Судом встановлено що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, принаймні відповідач не довів протилежного, не подав відзиву, в якому висловив би свою незгоду з розміром заподіяної шкоди, не оспорив надані позивачем докази на підтвердження дійсного розміру завданої шкоди (вартості відновлювального ремонту) і не надав інших доказів, які б свідчили про недійсність наданого звіту чи його недостовірність.
23. Суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля).
24. Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі.
25. Відповідач не довів, що вартість ремонту завищена або що до ремонту включено пошкодження, не пов`язані з ДТП, або що до ремонту включено зайві роботи , матеріали та деталі, чи що їх вартість та обсяг завищую дійсне.
26. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача, підлягає вартість відновлювального ремонту КТЗ в розмірі 35 444 грн. 15 коп., яка підтверджується Актом огляду колісного транспортного засобу №126 (а.с.14-19).
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
27. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
28. У відповідність до ч.6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Позивач поніс витрати на проведення експертного дослідження в сумі 900 грн. 00 коп., що знайшло своє підтвердження в акті №6 здачі-приймання робіт (надання послуг)/матеріалів від 29.12.2020 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.13) та договору №62-Б від 18.12.2020 року (а.с.11-12), а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
29. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь представника позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,133,137,141,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, ст. ст. 1166,1187,1192 ЦК України, суд -
Позовні вимоги Сіверсько-Донецького басейнового управління водних ресурсів до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити.
-матеріальну шкоду заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 35 444 грн. 15 коп.;
-витрати на проведення експертної оцінки в сумі 900 грн. 00 коп.;
-судовий збір в сумі 2 270 грн. 00 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їй пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складений 23.04.2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко