Справа № 127/3227/16-ц
Провадження 8/127/7/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мутовкіній В.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Мишковської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року у цивільній справі №127/3227/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року у цивільній справі №127/3227/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2021 року відкрито провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року визнано заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Луценко Л.В. необґрунтованим.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В. у цивільній справі №127/3227/16-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року відмовлено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав, просив суд скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати висновок експерта №170 від 21.06.2019 та визнати експертний висновок №87-к від 15.12.2018, стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 118 831, 85 грн.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мишковська Т.М. заявила усне клопотання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 у зв`язку із зловживанням ним процесуальними правами при поданні цієї заяви. Насправді заявник добивається нового розгляду його позову по суті. ОСОБА_1 заявляє ті самі клопотання, у задоволенні яких при розгляді його позову вже було відмовлено, намагається у межах розгляду його заяви допитати експертів тощо. Його заява є вже не першою, а третьою, та не стосується будь-яких нововиявлених обставин, а є лише процесуальним інструментом для здобуття нових доказів.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд вважає, що клопотання представника відповідача адвоката Мишковської Т.М. слід задовольнити з таких підстав.

19 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом.

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом, - відмовлено.

Згідно із постановою Вінницького апеляційного суду від 17 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року залишено без змін. У цій постанові окремо відзначено, що не було виявлено порушень законодавства або недоліків у діяльності експертів Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи, також не виявлено зловживань процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків цими особами та не виявлено під час розгляду справи неправдивого висновку експерта чи підробки доказів (а.с.249, том 3).

Вказані судові рішення не оскаржувались та набрали законної сили 17 квітня 2020 року.

Однак не погодившись із вказаними судовими рішеннями в цілому та висновком експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи №170 від 21 червня 2019 року зокрема, ОСОБА_1 вирішив штучно продовжити розгляд справи, намагаючись спростувати вказаний вище висновок експерта.

Так, 08 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року у цивільній справі №127/3227/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку. Вимоги заяви стосувалися допущених, на думку ОСОБА_1 , при складанні висновку експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи №170 від 21 червня 2019 року порушення.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року залишено в силі.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року залишено без змін.

17 грудня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року у цивільній справі №127/3227/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку. Заявник повторно посилався на допущені, на думку ОСОБА_1 , при складанні висновку експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи №170 від 21 червня 2019 року порушення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 , задоволено та залишено без розгляду його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року.

08 квітня 2021 року до Вінницького міського суду Вінницької області втретє звернувся ОСОБА_1 із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року у цивільній справі №127/3227/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом. При цьому, заявник посилається на допущені, на його думку, порушення при складанні висновку експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи №170 від 21 червня 2019 року.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої, частини третьої статі 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини другої статті 2 ЦПК України).

В ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року звернуто увагу ОСОБА_1 на те, що на час розгляду заяви ОСОБА_1 не існує встановленого вироком, ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факту надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Таких доказів не долучено ні до його наступних заяв від 17 грудня 2020 року, 08 квітня 2021 року.

Натомість ОСОБА_1 неодноразово заявляє клопотання про допит експертів, що не відповідає процесуальному порядку розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а спрямоване на отримання ним нових доказів для його майбутніх звернень до суду та правоохоронних органів.

Більше того, заява ОСОБА_1 від 08 квітня 2021 року не містить посилання на будь-які нововиявлені обставини, викладені в ній міркування та припущення, які зводяться до спростування неправильного, на його думку, висновку експерта №170 від 21 червня 2019 року, уже були предметом розгляду у суді першої та апеляційної інстанції у межах його попередніх заяв про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, а також ще при розгляді справи по суті.

Відповідно до частини четвертої статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що саме роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans - Adam II of Liechtenstein vs. Germany).

Відповідно до ч.3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Враховуючи, що 08 липня 2020 року та 17 грудня 2020 року ОСОБА_1 вже звертався до Вінницького міського суду Вінницької області із заявами про перегляд рішення суду від 31 січня 2020 року за нововиявленими обставинами, в задоволенні якої судом було відмовлено, а згодом її було залишено без розгляду, однак 08 квітня 2021 року повторно подав до Вінницького міського суду Вінницької області аналогічну заяву, в якій знову просить переглянути рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року за нововиявленими обставинами з аналогічних підстав, які зводяться до спростування неправильного, на його думку, висновку експерта №170 від 21 червня 2019 року, про що він заявляв ще при розгляді справи по суті і чому судами першої та апеляційної інстанції була дана оцінка, його дії з подання аналогічної за змістом заяви втретє не відповідають завданням та суперечать засадам цивільного судочинства, а тому їх необхідно визнати зловживанням процесуальними правами та його заяву слід залишити без розгляду.

Суд звертає увагу заявника, що дії учасників справи, які мають ознаки зловживання процесуальними правами можуть бути підставою для застосування до них заходів процесуального примусу, передбачених статтею 144 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 44, 260, 261, 423, 429 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни задовольнити.

Визнати зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року у цивільній справі №127/3227/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2020 року у цивільній справі №127/3227/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 28 квітня 2021 року.

Суддя