Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2021 Справа №607/4008/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 жовтня 2009 року у Великоглибочецькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу у них народилося троє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок різних характерів та відсутності взаєморозуміння між ними часто виникали конфлікти. З грудня 2019 року вони разом не проживають, не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства, оскільки відповідач переїхав проживати до своїх батьків. Малолітні діти проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. З цих підстав позивачка просить шлюб розірвати, проти примирення заперечує, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Також, просила суд взяти до уваги, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, оскільки за час спільного проживання, відповідач застосовував відносно неї фізичне насильство, зловживав алкоголем, ніяких коштів на утримання їх спільних малолітніх дітей не надавав та не надає, аліменти не сплачує.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавав.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачки не заперечила проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

Позивачка ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 вступили у зареєстрований шлюб 17 жовтня 2009 року, про що складено актовий запис №11 Великоглибочецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 11 жовтня 2010 року Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області (актовий запис №26 від 11 жовтня 2010 року).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народився син ОСОБА_4 , про що складено актовий запис №19 Великоглибочецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою 18 листопада 2013 року видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Також, від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим 11 лютого 2016 року Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області (актовий запис №1 від 11 лютого 2016 року).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому (приміщенні) будинку осіб №168 виданою 03 березня 2021 року Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею за вказаною адресою зареєстровані та проживають її сини: ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Сімейне життя сторін не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до того, що вони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між сторонами втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння, шлюб носить формальний характер.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав:

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Натомість позивачкою зазначено, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов ОСОБА_1 до задоволення.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 264, 265,268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 жовтня 2009 року у Великоглибочецькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №11.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення суду 23 квітня 2021 року.

Реквізити сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка