Справа № 595/1847/20
Провадження № 2/595/105/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі: головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі, у розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожитвого мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи із ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, однак відповідач свого обов`язку не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 24.12.2020 року сторонам надіслано по місцю реєстрації.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача позов визнає частково, зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в розмірі 3000 гривень на одну дитину, що становить 6000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.01.2015 року і до повноліття дітей. Сума грошових коштів, які хоче стягнути позивач, починаючи стягнення з 01.01.2015 року становить приблизно 432 000 грн. Позивач зазначає, що відповідач, протягом останніх п`яти років не бере участі в утриманні та вихованні їх спільних дітей, що підтверджується копією закордонного паспорта ОСОБА_4 та довідкою з місця роботи в «SOV Construction Inc.», що розташована на території Канади. Проте, дана інформація не відповідає дійсності і не може розглядатися як доказ, який підтверджує ту обставину, що відповідач не брав участі у вихованні та утриманні дітей. Копія закордонного паспорта ОСОБА_4 підтверджує тільки те, що він як громадянин України має право для виїзду за кордон. Теж саме, стосується і довідки з місця роботи. Даний документ підтверджує лише той факт, що ОСОБА_4 працює в «SOV Construction Inc.». З огляду на зазначене, позивачем не доведено того факту, що відповідач, протягом останніх п`яти років не бере участі в утриманні та вихованні їх спільних дітей.

Крім того, позивач може підтвердити, що він систематично фінансово та матеріально допомагав своїм дітям, а також, продовжував з ними спілкуватися навіть після виїзду до Канади. Починаючи з липня 2019 року по листопад 2020 року відповідачем було перераховано ОСОБА_3 на утримання дітей грошові кошти на загальну суму 13737 канадських доларів, що станом на 02.01.2021 року в перерахунку на офіційну валюту України становить 307 278, 03 грн. 17 жовтня 2019 року ОСОБА_4 було перераховано ОСОБА_3 5 000 доларів США для купівлі нею житла для себе та дітей, оскільки вони постійно проживали із його матір`ю. 23 жовтня 2019 року ОСОБА_4 перераховано ще 40 000 доларів США. Тобто, загальна сума, яка була перерахована ОСОБА_4 своїй дружині ОСОБА_3 протягом жовтня 2019 року становить 45 000 доларів США. Зазначені кошти були отримані ОСОБА_3 через Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Зазначена інформація підтверджується двома квитанціями про перерахунок зазначених сум грошових коштів. Тобто, сума грошових коштів, які були перераховані ОСОБА_3 на купівлю житла становила 45 000 доларів США, що станом на 02.01.2021 року в перерахунку на офіційну валюту України становить 1264 500 грн.

Таким чином, лише протягом 2019-2020 років ОСОБА_4 було перераховано на ім`я його дружини ОСОБА_3 1571778,03 грн. Отже, та обставина, що ОСОБА_4 проживає окремо від своїх дітей, не заважала і не заважає йому виконувати свій обов`язок щодо їх утримання, а також, брати участь у додаткових витратах на дітей.

Вважає, що слід стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 2395 гривень на одну дитину, але не більше, ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів для дитини відповідного віку, що становить 4790 грн., щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову.

Представником позивачки на адресу Бучацького районного суду надіслано відповідь на відзив, в якій представник позивачки зазначає, що відповідач заперечує проти присудження аліментів за минулий час оскільки вказує, що систематично допомагав своїм неповнолітнім дітям. Проте, доказів фінансової допомоги своїм неповнолітнім дітям за період з 01.01.2015 року відповідач не надає. Відповідач у відзиві заперечує проти розміру аліментів, який просить встановити позивач. Вказує, що довідка про працевлаштування на повну ставку не є достатнім доказом, не спростовуючи цього. Вважає, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 3000 грн., на кожну дитину, є частково достатніми для розвитку дітей.

Представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначає, що позивач просить суд, стягувати аліменти, щомісячно, починаючи стягнення з 01.01.2015 року і до повноліття дітей. У відзиві на позовну заяву, ними вже було зазначено про те, що згідно з ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти можуть бути присуджені за минулий час, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач вважає, що доказами ухилення відповідача від утримання дітей, шляхом сплати аліментів є копія закордонного паспорта ОСОБА_4 , де присутня канадська віза від 04.04.2014 року та копія довідки про працевлаштування ОСОБА_4 з 12 березня 2015 року. Проте, дані документи і та інформація, яка міститься в них, не доводять того факту, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей починаючи з 01.01.2015 року. З огляду на зазначене, аліменти на дітей мають бути присуджені за рішенням суду від дня пред`явлення позову, що відповідає вимогам ч.1 ст.191 СК України. Також, позивачем не обгрунтовано чому має стягуватися саме 6000 грн. на дітей, а не інша сума. Зазначає, що відповідач готовий сплачувати аліменти в розмірі 2395 грн. на кожну дитину, що становить 4790 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що його брат ОСОБА_4 завжди пересилав кошти на утримання дітей. Також, він пересилав кошти на його рахунок, а він вже купував для дітей різноманітні подарунки та речі. А також його брат надавав кошти для купівлі дров, якими опалювався житловий будинок, де проживали його діти, дружина та мати.

Суд, вислухавши сторонни, свідка, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Строни перебували в зареєстрованому шлюбі до 18 лютого 2021 року.

В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області).

Діти проживають з позивачкою, що не оспорюється сторонами.

Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК України.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положення ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ч.7 ст.8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Приймаючи до уваги вищенаведене, та те, що діти проживають з матір`ю, між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, суд прийшов до переконання, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач офіційно працевлаштований, згідно пояснень представника відповідача раніше надавав матеріальні кошти дітям у значних сумах, а тому на думку суду аліменти в сумі 3000 грн. на одну дитину будуть як достатніми для повноцінного розвитку дітей так і посильними для сплати відповідачем. При цьому суд також враховує ту обставину, що утримання дітей є обов`язком обох батьків.

Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів з 01.01.2015 року, то враховуючи ч.1 ст.191 СК України, з якої вбачається, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, то така вимога до задоволення не підлягає, оскільки позивачка звернулася до суду з позовом 17.12.2020 року.

Суд, бере до уваги твердження представника відповідача, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Проте, доказів на підтвердження того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, суду не надано.

Посилання представника позивача на факт перебування відповідача за кордоном як на ту обставину, що підтверджує його ухилення від сплати аліментів судом оцінюється критично, оскільки сам по собі факт виїзду відповідача на роботу за кордон не свідчить про те, що саме позивачкою вживались дії щодо одержання аліментів на утримання дітей з відповідача.

Отже, в частині стягнення аліментів з 01.01.2015 року позов до задоволення не підлягає.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.12,76-81,263-265 ЦПК України, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.80,180, 182,184,191 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 3000 грн. щомісячно, на кожну дитину, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17.12.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , 840(вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

В решті позовних вимог відмовити.

В силу ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми

платежу за один місяць.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо, або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора