27.04.2021 Єдиний унікальний номер 205/3498/19
Єдиний унікальний номер 205/3498/19
Провадження № 2з/205/218/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

27 квітня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.,

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради та ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Євген Володимирович, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору купівлі-продажу недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, третя особа КП «Центр держреєтрації» Садківської сільської ради, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2019 року вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1840/0/15-20 від 16 червня 2020 року про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з поданням заяви про відставку суддю ОСОБА_5 було звільнено.

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 223 від 15 липня 2020 року, вищевказану цивільну справу було передано на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2020 року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року справу було прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовчий розгляд.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2021 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляду по суті.

27 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду з заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , та земельну ділянку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 . Свою заяву обґрунтовує тим, що на теперішній час виник спір стосовно нерухомого майна, власником якого є відповідач ОСОБА_2 , яким вчиняються дії, що свідчать про його намір подальшого відчуження спірного майна. За час розгляду справи, предметом спору в якій є земельна ділянка АДРЕСА_1 , земельна ділянка була відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 . Невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення позовних вимог, може істотно ускладнити відновлення прав позивача. Таким чином, існує ймовірність, що відповідач ОСОБА_2 може вчинити дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, яке є предметом спору.

Заявник у судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 у ході судового розгляду проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на недоведеність заявником підстав для накладення арешту.

Представник відповідача Дніпровської міської ради проти задоволення заяви про забезпечення позову не заперечував, покладаючись на розсуд суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи докази, що надані позивачем на підтвердження своїх вимог, вважає, що у даному випадку дійсно виник спір між сторонами, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у майбутньому.

За таких обставин, суд вважає за необхідне накласти заборону органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам проводити будь-які реєстраційні дії, в т.ч., посвідчувати правочини, реєструвати право власності, перехід права власності, обтяження, інші речові права та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , та земельну ділянку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .

Суд вважає, що у даному випадку такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Що стосується вимог про накладення арешту на спірне нерухоме майно, то в цій частині вимоги заяви задоволенню не підлягають, оскільки такий вид забезпечення позову є занадто суворим і у разі його вжиття буде порушувати право теперішніх власників житлового будинку і земельної ділянки, тому заборони вчиняти певні дії буде цілком достатньо для запобігання наступного відчуження спірного майна.

На підставі викладеного та керуючись ч.ч. 1, 2, ст. 149, п. 1 ч. 1 ст. 150, ч. 6 ст. 153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасовування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та земельну ділянку № НОМЕР_2 (кадастровий № :08:808:0008) по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), до розгляду справи по суті.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: