Постанова

Іменем України

07 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 284/493/17

провадження № 61-6273св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,

відповідач - Народицька селищна рада Народицького району Житомирської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Народицька державна нотаріальна контора Житомирської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Коломієць О. М., Галацевич О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом доНародицької селищної ради Народицького району Житомирської області (далі - Народицька селищна рада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Народицька державна нотаріальна контора, про встановлення фактів прийняття спадщини й належності земельних часток та визнання права власності на земельні частки в порядку спадкування.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» (далі - КСП «Полісся»), яке реформоване у Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Полісся» (далі - СТОВ «Полісся») Селецької сільської ради Народицького району Житомирської області (далі - Селецька сільська рада), площею 2,45 умовного кадастрового гектара, вартістю 6 457,16 грн, однак не встигла отримати відповідний сертифікат.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв батько позивача, - ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку (пай) КСП «Полісся», яке реформоване у СТОВ «Полісся» Селецької сільської ради, площею 2,43 умовного кадастрового гектара, вартістю 6 457,16 грн, проте не встиг отримати відповідний сертифікат.

Вона як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_5 прийняла спадщину, оскільки на день смерті проживала разом із батьком у квартирі АДРЕСА_1 . Цей факт підтверджується рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 14 січня 2013 року у справі № 615/1211/12.

Державний нотаріус Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області Фрусевич І. В. відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні частки, оскільки за життя її батьки не виготовили правовстановлюючі документи на земельні частки (паї) згідно із законодавством. Крім того, вона не може підтвердити факт прийняття її батьком спадщини, що відкрилася після смерті її матері.

Позивач просила встановити факти прийняття ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , належності ОСОБА_4 на праві приватної власності земельної частки (паю) КСП «Полісся» (тепер - СТОВ «Полісся») площею 2,45 га, вартістю 6 457,16 грн, належності ОСОБА_5 на праві приватної власності земельної частки (паю) реформованого КСП «Полісся» (тепер - СТОВ «Полісся») площею 2,43 га, вартістю 6 457,16 грн, та визнати за нею право власності на вказані земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 23 серпня 2017 року позов задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт належності на праві власності ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельної частки (паю) реформованого КСП «Полісся» площею 2,45 га, розташованої на території Селецької сільської ради.

Встановлено факт належності на праві власності ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельної частки (паю) реформованого КСП «Полісся» площею 2,43 га, розташованої на території Селецької сільської ради.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) реформованого КСП «Полісся» площею 2,45 га, розташовану на території Селецької сільської ради, що належала ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) реформованого КСП «Полісся» площею 2,43 га, розташовану на території Селецької сільської ради, що належала ОСОБА_5 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довела належними та допустимими доказами факт прийняття спадщини батьком після смерті матері, а також факт прийняття нею спадщини після смерті батька.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Народицького районного суду Житомирської області від 23 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Відмовивши в позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції, визнавши за позивачем право власності на спірні земельні частки (паї), вирішив питання про права та інтереси іншого спадкоємця першої черги, її брата ОСОБА_3 , який не залучений до участі у справі. Апеляційний суд взяв до уваги рішення Народицького районного суду Житомирської області від 18 грудня 2017 року, яким за ОСОБА_3 визнано право власності на земельну частку (пай) площею 2,45 га.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року, просив скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, не звернув належної уваги на те, що ОСОБА_3 до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 і на час ухвалення рішення суду 23 серпня 2017 року не звертався. Ця обставина виключала необхідність виклику в судове засідання інших заінтересованих осіб, оскільки вони не виявили бажання захистити свої права на спадкове майно.

Крім того, ОСОБА_3 обґрунтовував свою апеляційну скаргу лише тим, що він має право на 1/2 земельної частки (паю) площею 2,45 га після смерті матері ОСОБА_4 . Рішенням суду першої інстанції право власності визнано за позивачем також і на земельну частку (пай) площею 2,43 га, яка належала ОСОБА_5 . Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, не мотивував таких висновків у цій частині.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , мати позивача. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну частку (пай) КСП «Полісся», яке реформоване в СТОВ «Полісся» Селецької сільської ради, площею 2,45 умовного кадастрового гектара, вартістю 6 457,16 грн, проте вона не встигла отримати відповідний сертифікат.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв батько позивача, ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку (пай) реформованого КСП «Полісся» в СТОВ «Полісся» Селецької сільської ради, площею 2,43 умовного кадастрового гектара, вартістю 6 457,16 грн. Проте він не встиг отримати відповідний сертифікат.

Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 14 січня 2013 року у справі № 615/1211/12 за позовом ОСОБА_1 до Селецької сільської ради про встановлення факту проживання встановлено факт постійного проживання ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області Фрусевич І. В. від 19 червня 2017 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні частки, оскільки за життя її батьки не виготовили правовстановлюючі документи на земельні частки (паї). Згідно з цією постановою ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5 . Позивач не може підтвердити факт прийняття її батьком спадщини, що відкрилася після смерті її матері.

Апеляційний суд встановив, що разом із позивачем спадкоємцем першої черги є її брат ОСОБА_3 .

Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 18 грудня 2017 року у справі № 284/1069/17 за позовом ОСОБА_3 до Народицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Народицька державна нотаріальна контора,про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності нерухомого майна, визнання права власності на нерухоме майно встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено факт належності на праві власності ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельної частки (паю) СТОВ «Полісся», реформованого КСП «Полісся», площею 2,45 га, розташованої на території Селецької сільської ради. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну частку (пай) СТОВ «Полісся», реформованого КСП «Полісся», площею 2,45 га, розташовану на території Селецької сільської ради.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У травні 2019 рокусправа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у січні 2020 року, тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Правовідносини щодо спадкування спірного майна після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , регулюються ЦК Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), оскільки виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно із статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном та (або) подання нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК Української РСР).

Відповідно до статті 553 ЦК Української РСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК Української РСР ).

Із системного аналізу положень статей 548, 549, 554 ЦК Української РСР випливає, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець є таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, зазначала, що спадщину після смерті її матері ОСОБА_4 прийняв її батько ОСОБА_5 , який зареєстрований та проживав на час смерті разом із нею.

Згідно з частинами другою, третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 356, частини третьої статті 367 та пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої, третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового розгляду полягає у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та відмовляючи позивачеві у позові, обґрунтовано виходив з того, що оскарженим рішенням суд першої інстанції вирішив питання про права та інтереси іншого спадкоємця першої черги, її брата ОСОБА_3 , який не залучений до участі у справі. Апеляційний суд взяв до уваги рішення Народицького районного суду Житомирської області від 18 грудня 2017 року (а. с. 95), яким визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну частку (пай) площею 2,45 га, яка за життя належала ОСОБА_4 .

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішеньпостановою Житомирського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №284/1069/17 за позовом ОСОБА_3 до Народицької селищної ради, третя особа Народицька державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності на спадкове майно апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Народицького районного суду Житомирської області від 18 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів з усіма притаманними їм властивостями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Верховний Суд зазначає, що між спадкоємцями щодо спадкового майна існує спір, що підтверджується зверненням до суду кожного із спадкоємців за захистом порушеного права. Тому з метою ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав спадкоємців вказаний спір має розглядатися з участю правонаступника спадкоємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та спадкоємця ОСОБА_3 .

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції повністю без урахування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 , а саме його права на1/2 частини земельної ділянки (паю) розміром 2, 45 га, яка належала померлій матері ОСОБА_4 , не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення у справі, з огляду на викладені вище висновки.

Крім того, Верховний Суд бере до уваги, що судові рішення за позовом кожного із спадкоємців скасовані судами за апеляційними скаргами кожного із спадкоємців.

З огляду на те, що спір, у справі, що переглядається Верховним Судом та у справі № 284/1069/17 стосується однієї і тієї ж земельної частки (паю), яка за життя належала ОСОБА_4 , та на яку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заявлені права на спадкування, апеляційний суд обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції та відмовив позивачеві ОСОБА_1 у позові, врахувавши аргументи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо його прав та інтересів на цю земельну ділянку.

Житомирський апеляційний суд постановою від 28 жовтня 2020 року, скасувавши рішення Народицького районного суду Житомирської області від 18 грудня 2017 року у справі № 284/1069/17, відмовив у позові ОСОБА_3 через неврахування спадкових прав та інтересів ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 .

Верховний Суд зауважує, що вказані суб`єкти спадкових правовідносин не позбавлені права звернутись до суду з позовами, визначившись з колом осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та мають брати участь у справі, обсягом спадкового майна, з урахуванням прав та інтересів кожного із спадкоємців.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко