ПОСТАНОВА

Іменем України

22 квітня 2021 року м. Кропивницький

справа № 394/762/20

провадження № 22-ц/4809/339/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2020 року, у складі судді Партоліної І.П.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 12.05.2008.

До кредитного договору банк додав підписану відповідачем довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 12.05.2008 року.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank. ua/terms/pages/70/, складає між ними Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 15 000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Зазначає, що банк, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, керувався п.п. 3.2, п. 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

У позові посилається на те, що в редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0 % - для картки «Універсальна голд».

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості і зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 11 серпня 2020 року становить 19748,03 грн., з яких 15556 грн. 79 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту та 4191 грн. 24 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач просив стягнути суму боргу та сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2020 року у позові АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що у заяві позичальника та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,ю яку підписала відповідач, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді простроченого тіла кредиту та його визначеного розміру.

Суд дійшов висновку, що оскільки у розрахунку наданому позивачем відсутня заборгованість за тілом кредиту, то позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами також не підлягають задоволенню.

Вказує, що надані Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не підписані відповідачем, отже не розцінюються як частина кредитного договору укладеного між сторонами шляхом підписання заяви.

Також, інформація про умови кредитування (а.с. 16-17) містять інформацію про те, що вказана інформація була надана відповідачу 29.11.2018 і є чинною до 14.12.2018, що не є належним доказом по справі.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Позивач посилається на те, що заява від 07.05.2008 містить особистий підпис відповідача де, зокрема, зазначено, що останній погоджується з тим, що банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт, а також базову відсоткову ставку 3% річних.

Вказує, що 12.05.2008 відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» де зазначена наступна інформація: базова процентна ставка - 3% на місяць; розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітнім; порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафів.

Зазначає, що відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку, яка в подальшому перевипускалась зі строком дії останньої до 30.09.2022. Крім того на картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 15 000 грн.

Банк звертає увагу суду на наявність в матеріалах справи виписки, з якої чітко прослідковується, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомати, розплачувалася за товар в магазині, а отже й отримала кредитну картку.

Щодо заборгованості за відсотками нарахованими згідно ст. 625 ЦК України за ставкою 84% річних за період з 01.12.2018 по 11.08.2020, то суд не звернув увагу, що 29.11.2018 відповідачем було підписано нову довідку про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту).

Вважає, що суд порушив порядок встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам справи, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що у 2008 році відповідач заповнила та підписала заяву про те, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

На підтвердження своїх позовних вимог банк надав до суду копії заяви, довідки про умови кредитування, копія наданої інформації від 29.11.2018 року, копію Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, дані про номери карт та довідку про зміну умов кредитування.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 11 серпня 2020 року становить 19748,03 грн., з яких 15556 грн. 79 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту та 4191 грн. 24 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 500,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 15 000 грн, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Зі змісту анкети-заяви від 12.05.2008 вбачається, що позичальник обрала тип кредитної карти та отримала кредитну картку № НОМЕР_1 , з кредитним лімітом 500,00 грн.

Згідно з довідки про надання кредитних карток відповідачу було перевипущено кредитну карту з наступними номерами: 25.03.2008 - № НОМЕР_1 з терімном дії до 03.2012; 21.02.2016 - № НОМЕР_2 з терміном дії до 02.2020; 29.11.2018 - № НОМЕР_3 з терміном дії до 09.2022 (а.с. 12).

З виписки по рахунку вбачається, що на картці з номером НОМЕР_1 з 12.05.2008 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн; 22.12.2008 кредитний ліміт збільшено до 500,00 грн; 25.03.2009 року до 450,00 грн; 17.04.2009 до 300 грн; 30.06.2011 до 8000,00 грн; 28.03.2012 до 6990,00 грн; 17.12.2012 до 4940,00 грн; 28.12.2012 до 4730,00 грн; 04.03.2013 до 4500,00 грн; 29.03.2013 до 4190,00 грн; 30.03.2014 до 2000,00 грн; 14.10.2014 до 1810,00 грн; 05.05.2016 до 1530,00 грн; 09.05.2016 - 1530,00 грн; 16.07.2016 до 1440,00 грн; 20.07.2016 до 1440,00 грн; 12.09.2016 до 0,00 грн; 31.01.2017 до 1800,00 грн; 29.11.2018 до 15 000,00 грн; 19.12.2019 до 0,00 грн (а.с. 30).

Також, вбачається, що після чергового збільшення кредитного ліміту позичальник активно користувалася кредитними коштами, часткового погашала заборгованість за кредитом (а.с.37-44).

Тобто, зазначене свідчить про інформованість позичальника про збільшення їй кредитного ліміту, а її активні дії щодо використання кредитних коштів - про згоду на таке збільшення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що виписка по рахунку відповідача не містить жодних даних щодо збільшення кредитного ліміту за межі 15000 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000,00 грн, оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та правил надання батьківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», також послався на довідку про умови кредитування від 12 травня 2008 року, яка підписана ОСОБА_1 (а.с. 15), анкету заяву б/н від 12 травня 2008 року та надав розрахунки заборгованості відповідача за договором від 23 травня 2008 року (а.с. 4-11).

Указаною довідкою, з умовами якої погодилася відповідач, передбачено: базова процентна ставка в місяць 3% на місяць, що дорівнює 36,00% річних, отже нарахування банком боргу по відсоткам з використанням іншого розміру відсоткової ставки є необґрунтованим, що відповідає практиці ВС у справі №442/7667/17, постанова від 25.09.2019.

Всупереч вказаним вимогам позивачем не надано розрахунку 3 % річних, який би містив відомості про розмір простроченої суми, на яку нараховуються проценти, а також період, за який ці проценти нараховані.

При цьому посилання банку на можливість односторонньої зміни відсоткової ставки, що передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, слід відхилити, адже вказані положення договору не погоджувались позичальником та не підписувались.

З розрахунку заборгованості, наданого суду першої інстанції, вбачається, що його виконано виходячи з процентної ставки у розмірах 36,0%, 30,0%, 34,8%, 43,2%, 84% на рік, тобто в іншому розмірі, ніж обумовлено сторонами у довідці про умови кредитування від 23.05.2008 (неправомірно завищені відсотки за користування кредитом).

Відповідно до наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку, станом на 11.08.2020 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 19748,03 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 15556 грн 79 коп, заборгованості за простроченими відсотками 4191 грн 24 коп (а.с.20).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Цивільним кодексом України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд не вправі перебирати на себе функцію подання доказів та здійснення нарахування заборгованості за кредитним договором, у тому числі в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд уповноважений перевірити обґрунтованість та законність вимог позивача, проте не здійснювати формулювання таких вимог.

Банком не надано належного розрахунку заборгованості відповідача по процентам, з більшою або меншою відсотковою ставкою ніж зазначено у анкеті та довідці.

Про наявність будь-яких перешкод для подачі доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заявлялось. Наявність таких перешкод не вбачається і з наявних матеріалів справи.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 000 грн.

Судові витрати понесені позивачем документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви в розмірі 2102,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 3153,00 грн (а. с. 36; а.с. 69).

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 3941,25 грн із розрахунку: 19748,03 грн (заявлені вимоги): 15000,00 грн (задоволені позовні вимоги) = 76% від 5255,00 грн сплаченого судового збору = 3941,25 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту та відмови в позові в частині стягнення відсотків.

Також, згідно положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3941,25 грн в рахунок компенсації витрат зі сплати судового збору в суді першої та апеляційної інстанції пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 09 листопада 2020 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч), 00 грн та 3941 (три тисячі дев`ятсот сорок одна) гривень 25 копійок в рахунок компенсації понесених витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення прострочених відсотків відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко