Справа № 185/8777/20
Провадження № 2/185/1119/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 квітня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Шаповалової І.С., за участю секретаря Іванової В.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним, суд -
Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в якій просили суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна від 28 березня 1997 року, зареєстрований Павлоградською товарною біржею за реєстровим номером 3/44-НД, укладений між ОСОБА_4 з одного боку, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , ОСОБА_2 з другого боку, ОСОБА_5 з третього боку, згідно якого у власність ОСОБА_4 перейшла у власність квартира АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 перейшло право власності на квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 перейшло право власності на квартиру АДРЕСА_3 .
На даний час позивачі мають намір розпорядитися своєю власністю, однак через те, що договір міни не посвідчений нотаріально, позбавлені можливості реалізувати своє право власності у зв`язку з чим вимушені звернутися до суду.
Позивачі в судове засідання не з`явились, надали суду, кожний окремо, письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за її відсутності не надали.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
З`ясував обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд встановив наступне.
28 березня 1997 року між ОСОБА_4 з одного боку, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , ОСОБА_2 з другого боку, ОСОБА_5 з третього боку, було укладено договір міни відповідно до якого у власність ОСОБА_4 перейшла у власність квартира АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 перейшло право власності на квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 перейшло право власності на квартиру АДРЕСА_3 .
Вказаний договір було укладено та зареєстровано Павлоградською товарною біржею за № 3/44-НД. /а.с. 15-16/.
04 квітня 1997 року договір міни було зареєстровано в Павлоградському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 10-13-184.
Умови договору міни сторонами виконані в повному обсязі.
08 серпня 2018 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 , внаслідок чого змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». /а.с.14/
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.
За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.
Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року згідно ч. 2 якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.
Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
В укладеному договорі міни сторони повністю погодили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором міни нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт міни і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.
Оскільки позивачі повністю виконали умови договору міни нерухомого майна, фактично володіють обєктом нерухомості, угода міни нерухомого майна не визнавалась недійсною, позивачі, на підставі ст. ст. 153 ЦК УРСР і ст. 49 ЗУ «Про власність» набули право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіють ним. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору міни нерухомого майна в судовому порядку немає.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 11-13, 81, 95, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір міні нерухомості від 28 березня 1997 року зареєстрований Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 3/44-НД, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , згідно якого у власність ОСОБА_4 перейшла у власність квартира АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 перейшло право власності на квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 перейшло право власності на квартиру АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційному суду.

Суддя І.С. Шаповалова