Справа № 131/132/21
Провадження № 2/131/278/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Курман Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації процесуальної дії технічними засобами в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

На день смерті покійний був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання та смерті ОСОБА_2 було відкрито спадщину.

На день його смерті залишилося спадкове майно, що складалося з земельної ділянки, площею 2,0516 га, кадастровий номер :01:000:0135, що розташована на території Леухівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, призначеної для ведення особистого селянського господарства. Державного акту покійний не встиг отримати, оскільки помер якраз на стадії подачі та виготовлення правовстановлюючих документів, про що свідчить датування розпорядження та актового запису про смерть.

Заповіту покійний не залишив, в даному випадку має місце спадкування за законом. У покійного залишився спадкоємець другої черги - брат ОСОБА_3 , який спадщини не прийняв та на неї не претендує, про що свідчить відповідна заява про неприйняття спадщини. Зважаючи на відсутність у покійного інших близьких родичів (спадкоємців 1,2,3 черг), позивач вважає себе спадкоємицею 4-ї черги, яка прийняла спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем.

Для переоформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 звернулася в усному порядку до державного нотаріуса їллінецької державної нотаріальної контори та отримала роз`яснення, що не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав, а факт прийняття нею спадщини по факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю повинен встановити суд. Крім того, у разі відсутності документів на майно є неможливим переоформити спадщину у нотаріального порядку. Дані обставини щодо неможливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку є можливим встановити витребувавши у державного нотаріуса відомості щодо відсутності спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи дані обставини позивачу необхідно звернутися до суду із вимогою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, натомість подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задоволити позовні вимоги.

Представник заінтересованої особи - Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, проте селищний голова подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, проти встановлення юридичного факту, про який просить заявник, не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, приходить до слідуючого висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно довідки Дашівської селищної ради Вінницької області №20 від 25.01.2021 ОСОБА_1 проживала однією сім`єю із покійним ОСОБА_2 до дня його смерті. Через хвороби, які спричинили неможливість ОСОБА_2 забезпечити власне існування, він потребував її допомоги. ОСОБА_1 взяла на себе відповідальність по догляду за спадкодавцем. Проживаючи однією сім`єю вони вели спільний побут, позивач доглядала будинок спадкодавця, і по смерті розпорядилася його майном та особистими речами, чим підтверджується факт спільного проживання з покійним ОСОБА_2 (а.с. 10).

За таких обставин, суд вважає за можливе встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 1998 року до моменту смерті.

Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На день смерті ОСОБА_2 мав у власності земельну ділянку, площею 2,0516 га, кадастровий номер :01:000:0135, що розташована на території Леухівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, призначену для ведення особистого селянського господарства, що належала покійному на підставі розпорядження Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області від 07.05.2004 року за №155 (а.с. 11-12).

Згідно копії паспорта громадянина України позивача ОСОБА_1 (а.с. 7), копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 НОМЕР_1 (а.с. 8), заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_3 (а.с. 9), відповідно довідки виконавчого комітету Дашівської селищної ради №20 від 25.01.2021 (а.с. 10), позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею 4-ї черги.

Спадкодавцем за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки.

Зазначене рішення про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».

Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення.

Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що:

«Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).»

Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини однак нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я покійного.

Враховуючи вищевикладене, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, вважаю, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати на завершення приватизації та проведення державної реєстрації права на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 2,0517 га (кадастровий номер :01:000:0135), що розташована на території Леухівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, призначену для особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.

Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст. 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 1998 року до моменту смерті, та визнати ОСОБА_1 , спадкоємицею 4-ї черги.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та проведення державної реєстрації права на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 2,0517 га (кадастровий номер :01:000:0135), що розташована на території Леухівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, призначену для особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , поштова адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Дашівська селищна рада Вінницької області, адреса: 22740, вул. Горького, 9, смт Дашів Іллінецького району Вінницької області.

Головуючий: