16.04.2021 227/646/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
16 квітня 2021 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Любчик В.М.,
секретаря судового засідання Сафронової К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження та заочного розгляду в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
в лютому 2021 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що після смерті її батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона отримала у спадщину Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є єдиною власницею цього будинку. 22 лютого 2018 року, вона, на прохання свого сусіда, ОСОБА_2 , з яким у неї були гарні відносини і якого вона знала багато років, зареєструвала останнього у вказаному будинку, оскільки він розлучився і реєстрація йому була необхідна для можливості працевлаштуватися на роботу. Фактично ОСОБА_2 ніколи разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , не жив, мешкав у своєї сестри, ОСОБА_4 . На неодноразові прохання позивачки знятися з місця реєстрації відповідач не реагує. Той факт, що ОСОБА_5 зареєстрований у квартирі позивачки, викликає у неї масу побутових незручностей, зокрема, після збільшення розміру комунальних платежів, їй стало важко платити ще й за відповідача. Окрім того, факт реєстрації відповідача у належному їй будинку, перешкоджає повноцінно користуватися, продати або розпорядитися житлом на свій розсуд.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, яка не заперечувала проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома.
Вислухавши думку позивача, пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачу по справі ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.5), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.6), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7) та копією технічного паспорту (а.с.9).
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 22 лютого 2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 виданого 21 грудня 1995 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області (а.с.13-14), довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 16-23/161 від 23 лютого 2021 року (а.с.22) та копією домової книги (а.с.10-12).
До матеріалів справи додано довідку голови квартального комітету від 25 січня 2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , 1957 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, за вищевказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2 , 1979 року народження, проте фактично за вказаною адресою не проживає з лютого 2018 року (а.с.4).
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні 16 квітня 2021 року, пояснила, що вона є сестрою чоловіка ОСОБА_1 . Відповідача по справі вона ніколи не бачила і він ніколи не проживав разом з ОСОБА_8 , ніяких відносин між ними не має.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні 16 квітня 2021 року, пояснив, що відповідач по справі ОСОБА_2 був сусідом позивачки, разом з останньою ніколи не жив.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплено положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей.
Згідно із положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 64, 150, 156 ЖК УРСР, слід дійти висновку, що положення статей 381, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6- 709цс16).
Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другою статті 64 ЖК УРСР. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них «належать» до членів сім`ї наймача, інші - «можуть бути визнані» такими.
Таким чином, судом встановлено, що позивачка є власницею житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному житлі, не є членом сім`ї позивачки та з лютого 2018 року без поважних причин в ньому не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено.
З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 247, 259, 264-265, 268, 280-286 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Добропілля Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 21 грудня 1995 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Вступну та резолютивну частини заочного рішення оголошено об 11 годині 00 хвилин 16 квітня 2021 року.
Повний текст заочного рішення виготовлено 20 квітня 2021 року.
Головуючий суддя В.М. Любчик