ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/3/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р. м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря -Боднар Р. В.

та сторін -представника банку адвоката Кіцули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/13908/13-ц за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства "Агро-Продукт" та ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 листопада 2013 року, ухваленого суддею Вийванко О.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

у липні 2013 року ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 197 504 593,91 грн.

В обґрунтування позову ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" посилається на те, що протягом 2005-2009 року між ними та ПП "Продекспорт" було укладено вісім кредитних договорів, а саме: кредитну угоду № 18105К15/2012 від 13.07.2005 року, відповідно до умов якої позивач відкрив ПП «Продекспорт» невідновлювану кредитну лінію з лімітом 4 626 914,29 дол. США із кінцевим терміном погашення до 30.04.2013 р.; кредитну угоду № 6605К48 від 13.07.2005 року, відповідно до умов якої позивач надав ПП «Продекспорт» кредит у розмірі 530 630,95 дол. США із кінцевим терміном погашення до 30.04.2013 року; кредитний договір № 6606К35 від 19.07.2006 року, відповідно до умов якого позивач відкрив ПП «Продекспорт» відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом заборгованості 808 730,18 дол. США із кінцевим терміном погашення до 30.04.2013 року; кредитний договір № 6606К38 від 27.07.2006 року, відповідно до якого позивач надав ПП «Продекспорт» кредит у розмірі 2 817 857,14 дол. США із кінцевим терміном погашення до 30.04.2013 року, кредитний договір № 6606К44 від 06.09.2006 року, відповідно до умов якого позивач відкрив ПП «Продекспорт» невідновлювану мультивалютну кредитну лінію з можливістю використання у доларах США з лімітом заборгованості 6 269 803, 37 дол. США та у євро з лімітом заборгованості 648 731,52 Євро із кінцевим терміном погашення кредиту до 30.04.2013 року; кредитний договір № 6607К23 від 05.11.2007 року, відповідно до умов якого позивач відкрив ПП «Продекспорт» невідновлювану мультивалютну кредитну лінію з лімітом заборгованості у євро у розмірі 2160000,00 Євро, для заборгованості у доларах США у розмірі 758 076,55 дол. США, для заборгованості у гривні - екв. 1 091 923,45 дол. США, із кінцевим терміном погашення кредиту до 30.04.2013 року.; кредитний договір № 6609К5 від 01.06.2009 року, відповідно до умов якого позивач відкрив ПП «Продекспорт» невідновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості 1520000,00 грн із кінцевим терміном погашення до 30.04.2013 року; кредитний договір № 6609К9 від 01.07.2009 року, відповідно до умов якого позивач відкрив ПП «Продекспорт» невідновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості 1800000,00 грн., із кінцевим терміном погашення кредиту до 30.04.2013 року.

З метою забезпечення виконання ПП «Продекспорт» зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами, 13.01.2011 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори поруки № 6611Р1 та № 6611Р2, відповідно до умов яких відповідачі зобов`язалися солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання ПП «Продекспорт» його зобов`язань перед позивачем за кредитними договорами у повному обсязі таких зобов`язань. Згідно умов кредитних договорів, відповідачі зобов`язалися повернути позивачу кредит та відсотки, в порядку і в терміни, встановлені кредитними договорами. Однак, відповідачі не виконують взятих на себе зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 197 504 593,91 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 листопада 2013 року позов ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», , заборгованість за кредитними договорами у розмірі 197 504 593,91 грн. (сто дев`яносто сім мільйонів п`ятсот чотири тисячі п`ятсот дев`яносто три гривні 91 копійку) та сплачений судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. (три тисячі чотириста copок одну гривню 00 копійок).

В апеляційній скарзі ПрАТ "Агро-Продукт", поданій 27 серпня 2019 року через канцелярію суду, просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

На забезпечення виконання зобов`язань по кредитних договорах № 18105К15/2102 від 13.07.2005 року та № 6605К48 від 13.07.2005 року, ЗАТ "Агро-Продукт" (правонаступником якого є ПрАТ "Агро-Продукт") виступило поручителем згідно договорів поруки № 18105Р1 та № 6605Р8 від 13 липня 2005 року.

Таким чином, рішенням Тернопільського міськрайонного суду при розгляді справи було вирішено питання про права та обов`язки ПрАТ "Агро-Продукт".

У позовній заяві позивач посилається на договори поруки від 13 січня 2011 року № 6611Р1 та № 6611Р2, як на правову підставу стягнення коштів з поручителів.

Як вбачається з матеріалів справи, після укладення договорів поруки сторони кредитними угодами вносили зміни до кредитних договорів, у тому числі щодо зміни строку повернення кредиту, збільшення розміру плати за користування кредитом. Таким чином, зміни основного зобов`язання набули чинності з моменту підписання Додаткових угод щодо кожного кредитного договору окремо.

Зміна основного зобов`язання, а саме - відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за яким нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами та внесення додаткових підстав для збільшення плати за управлінням з поручителями не погоджувалися.

Таким чином, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним.

Враховуючи, що договори поруки від 13 січня 2011 року припинені відповідно до закону (ч. 1 ст. 559, ст. 598 ЦК України), то підстав для покладення відповідальності на відповідачів за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком немає. Також це є підставою для відмови у задоволенні позову до поручителів.

Апелянт в апеляційній скарзі також посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Оскаржуваним рішенням звернено стягнення на предмет застави у погашення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі відсотки, які нараховані по 16.10.2013 включно. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 30 квітня 2013 року включно. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином кредитодавець не має права нараховувати проценти та неустойку поза строком кредитування, тобто після 30.04.2013 р., у тому числі за період з 01.05.2013 по 16.10.2013 р., а у позичальника відсутній обов`язок сплати таких процентів.

З огляду на викладене відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом та неустойку, оскільки договором встановлений строк кредитування до 30 квітня 2013 року, а тому після його закінчення банк має право включити до розрахунку заборгованість за кредитним договором, що виникла в межах строку кредитування.

З урахуванням наведеного вимоги банку про стягнення процентів та пені, які нараховані після закінчення строку кредитування, є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Також слід зазначають, що у позовній заяві позивач вказує, що заборгованість по кредитних договорах становить 192813190,76 грн. (в еквіваленті).

За наслідками вирішення справи, суд першої інстанції позов задовольнив та "Стягнув солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованість за договором кредиту у розмірі 197504593,91 грн.", тобто, суд вийшов за межі позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред`явити зустрічний позов.

Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні заяви, які подані відповідно до ст. 31 ЦПК України (у редакції чинній до 15.12.2017), про зміну предмету чи підстави позову, збільшення розміру позовних вимог.

На підтвердження того, що позивач не змінював розмір позовних вимог, предмету позову, а суд розглядав позов за позовною заявою від 31.07.2013 року за №066-003/1475 є те, що в рішенні не зазначено про зміну позивачем розміру позовних вимог, зміну предмету позову і, що такі зміни прийняті судом.

Крім того, в оскаржуваному рішенні відсутнє посилання на ст. 31 ЦПК України (у редакції чинній до 15.12.2017 року), хоча відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначається - назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме ст. ст. 3, 11, 31 ЦПК України (у редакції чинній до 15.12.2017 року).

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

При цьому, позивач обґрунтовував позовні вимоги щодо стягнення заборгованості кредитними договорами в доларах США, швейцарських франках, Євро тим, що кредити приватному підприємству «Продекспорт» надані у названих валютах.

У матеріалах справи містяться копії додаткових договорів від 17.10.2013 року про внесення змін до кредитних договорів (яким було змінено валюту кредитування на гривню).

Після внесення змін до Кредитних договорів (в частині зміни валюти кредиту) зобов`язання позичальника змінилося - позичальник зобов`язаний повернути кредит в гривні України, а не у валюті, в яких було надано кредитні кошти.

Тобто, обставини, на підставі яких ґрунтувались вимоги позивача відпали, а заяву про зміну підстав позову, а також предмета позову позивач не подавав.

Всупереч наведеному, судом першої інстанції вирішено спір за позовними вимогами про захист порушеного права, яке на момент розгляду справи не було порушеним, що свідчить про допущене порушення норм процесуального права.

21 жовтня 2019 року представник АТ "Укрексімбанк" - Кічула В.М. подав клопотання про закриття апеляційного провадження, посилаючись на те, що права, обов`язки та інтереси ПрАТ "Агро-Продукт" оскаржуваним судовим рішенням не порушені.

23 жовтня 2019 року АТ "Державний експортно-імпортний банк України" подав відзив на апеляційну скаргу ПрАТ "Агро-Продукт" у якому зазначив, що посилання апелянта на договори поруки № 18105Р1 та № 6605Р8 від 13.07.2005 року, як на доказ обґрунтування своїх доводів щодо того, що оскаржуване рішення зачіпає його права, не відповідає дійсності, оскільки дані договори поруки не є предметом спору у даній справі.

З тексту апеляційної скарги не зрозуміло, які саме права та/або інтереси скаржника порушено судом 05.11.2013 року при винесенні спірного рішення та при постановлені ухвали про відкриття провадження у справі від 12.08.2013 року.

Як видно з матеріалів справи апелянт, як фінансовий поручитель, в жодні господарсько-правові відносини із сторонами по даній судовій справі не вступав, жодних обов`язків на себе не брав, жодними правами наділений не був.

Єдиним не прямим, а опосередкованим зв`язком скаржника до даної справи є той факт, що апелянт є поручителем за Договорами поруки № 18105Р1 від 13.07.2011 року та № 6605Р8 від 13.07.2005 року по зобов`язаннях ПП «Продекспорт», а предметом розгляду у цій справі є стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за іншими договорами поруки № 6611Р1 та № 6611Р2 від 13.01.2011р., які також укладено на забезпечення виконання зобов`язань ПП «Продекспорт».

Звертаємо увагу що апелянт (поручитель) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у даній справі (поручителі) навіть не можуть відповідати солідарно за зобов`язаннями ПП «Продекспорт», оскільки діють у відповідності до різних договорів та мають різні права та обов`язки.

Окрім того, слід наголосити, що 31 жовтня 2013 року Господарським судом Тернопільської області прийнято рішення у справі № 921/730/13-г/З за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії AT «Укрексімбанк» до Приватного підприємства «Продекспорт», Приватного акціонерного товариства «Агро-продукт» (правонаступник Закритого акціонерного товариства «Агропродукт»), яким серед іншого - стягнуто з приватного підприємства «Продекспорт» та Закритого акціонерного товариства «Агропродукт» солідарно на користь AT «Укрексімбанк» заборгованість за кредитними угодами № 18105К15/2102 від 13.07.2005 року та № 6605К48 від 13.07.2005 року, договорами поруки № 18105Р1 від 13.07.2005 року та № 6605Р8 від 13.07.2005 року.

Тобто, питання про права та обов`язки апелянта, ПАТ «Агропродукт» було визнано даний позов і вирішено в процесі господарського судочинства при розгляді справи № 921/730/13-г/З.

ПрАТ «Агро-Продукт» посилається також на те, що між позивачем ПП «Продекспорт» та АТ «Укрексімбанк» укладено кредитні договори, а саме: № 18105К15/2012 та № 6605К48 від 13.07.2005 року; № 6606К35 від 19.07.2006 року; № 6606К38 від 27.07.2006 року; № 6606К44 від 06.09.2006 року; № 6607К23 від 05.11.2007 року; № 6609К5 від 01.06.2009 року та № 6609К9 від 01.07.2009 року.

З метою забезпечення виконання ПП «Продекспорт» зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами, 13.01.2011 року між позивачем та відповідачами були укладені договори поруки № 6611Р1 та № 6611Р2, відповідно до умов яких відповідачі зобов`язалися солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання ПП «Продекспорт» його зобов`язань перед позивачем за кредитними договорами у повному обсязі таких зобов`язань.

Окрім того, що в подальшому між ПП «Продекспорт» та АТ «Укрексімбанк» було внесено ряд змін до кредитних договорів № 6606К38 від 27.07.2006 року; № 6606К44 від 06.09.2006 року; № 6607К23 від 05.11.2007 року, які начебто не були погоджені з відповідачами внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителів, а тому приходить до висновку, що поруки від 13.01.2011 року - припинені, то і підстав для покладання відповідальності на відповідачів за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком немає.

Дані обґрунтування апелянта є абсурдними та не зрозумілими, яким чином правовідносини між ПП «Продекспорт» та АТ «Укрексімбанк» щодо винесення змін до кредитних договорів № 6606К38 від 27.07.2006 року; № 6606К44 від 06.09.2006 року; № 6607К23 від 05.11.2007 року вирішують питання про права та обов`язки ПрАТ «Агро-Продукт», який виступив поручителем за іншими договорами поруки № 18105Р1 від 13.07.2011року та № 6605Р8 від 13.07.2005 року, які укладені в забезпечення виконання зобов`язань за іншими Кредитними угодами № 18105К15/2102 від 13.07.2005 року, № 6605К48 від 13.07.2005 року.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у цивільній справі № 607/13908/13-ц вирішив спір за іншими вимогами ніж ті, які заявлені у позовній заяві № 066-003/1473 від 31.07.2013 року в розмірі 192813190, 76 грн. та задовольнив вимоги в більшому розмірі 197504 593, 91 грн. чим вийшов за межі позовних вимог, що також не відповідає дійсності, оскільки 04.11.2013 року АТ «Укрексімбанк» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цій справі № 607/13908/13-ц додаткові пояснення та просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 197504593,91 грн.

Разом з даними додатковими поясненнями до матеріалів долучено ряд додаткових угод до кредитних договорів та копії договорів про внесення змін до договорів поруки № 6611Р1 та № 6611Р2 від 17.10.2013 року, якими поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що їм відомі усі зміни, що вносились до спірних кредитних договорів, які вони погодили.

Судження апелянта про застосування правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 ґрунтуються на помилковому розумінні даних висновків, та не можуть бути застосовані до даної справи, у зв`язку з різними обставинами справи.

Так, предметом розгляду був спір за позовом ПАТ КБ "Приват Банк" до фізичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У цій справі строк договору сторони окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Так, суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що 3 червня 2006 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав строком на 24 місяці, тобто до 03 червня 2008 року включно, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 8 235,50 грн., які зобов`язався повернути зі сплатою відсотків у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (п. 36 Постанови).

Отже, договірні відносини сторін містили чіткий строк кредитування та сплати процентів.

Положення договірних відносин у справі № 607/13908/13-ц є відмінними від тих, які були предметом розгляду в рамках справ № 444/9519/12 та № 310/П534/13-ц, що виключає застосування описаних висновків Великої Палати Верховного Суду.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу ПрАТ "Агро-Продукт" у якому підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі заявника.

26 листопада 2019 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 листопада 2013 року. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на вищевказане судове рішення - відмовлено.

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 листопада 2013 року, в якій просить скасувати вищевказане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є такими ж, як в апеляційній скарзі ПрАТ "Агро-Продукт".

18 березня 2020 року АТ "Державний експортно-імпортний банк України" подало заяву про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 посилаючись на те, що права ОСОБА_1 оскаржуваним судовим рішенням не порушені.

Також, АТ "Державний експортно-імпортний банк України" подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначили, що твердження апелянта про те, що він згідно договору застави № 6609Z29 від 24.11.2009 року виступає заставодавцем з метою забезпечення виконання ПП "Продекспорт" зобов`язань за кредитним договором і тим самим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.11.2013 року у справі № 607/13908/13-ц про стягнення солідарно заборгованості за кредитними договорами - вирішено питання про його права та обов`язки, не обґрунтовані жодними належними та допустимими доказами, а тому не можуть підтверджувати наявність його порушеного права, і як наслідок, можливість оскаржувати рішення суду першої інстанції.

Як видно з матеріалів справи апелянт, як фізична особа, чи як майновий поручитель в жодні господарсько-правові відносини із сторонами по даній судовій справі не вступав, жодних обов`язків на себе не брав, жодними правами наділений не був.

Єдиним не прямим, а опосередкованим зв`язком скаржника до даної справи є той факт, що апелянт є співзасновником ПП "Продекспорт" та заставодавцем за договором застави № 6609Z29 від 24.11.2009 року по зобов`язаннях ПП "Продекспорт", а предметом розгляду у цій справі є стягнення солідарно з ОСОБА_2 ОСОБА_3 заборгованості за іншими договорами поруки № 6611Р1 та № 6611Р2 від 13.01.2011року, які також укладено на забезпечення виконання зобов`язань ПП «Продекспорт».

Звертаємо увагу, що апелянт (поручитель) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у даній справі (поручителі) навіть не можуть відповідати солідарно за зобов`язаннями ПП «Продекспорт», оскільки діють у відповідності до різних договорів та мають різні права та обов`язки.

В подальшому відзив АТ "Державного експортного-імпортного банку України" є аналогічним відзиву, поданому ними на апеляційну скаргу ПрАТ "Агро-Продукт".

27 вересня 2019 року ухвалою Тернопільського апеляційного суду справа за апеляційною скаргою ПАТ "Агро-продукт" призначена до судового розгляду на 29 жовтня 2019 року, а за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалою від 25 березня 2020 року на 08 квітня 2020 року.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання судових повісток з повідомленням про вручення. Однак справа неодноразово відкладалась, у зв`язку із заявами про відкладення, як ПАТ "Агро-Продукт", так і ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (з 29.10.2019 на 11.11.2019, на 28.11.2019, на 03.12.2019 року, з 25.02.2020 на 25.03.2020, на 08.04.2020, на 19.05.2020, на 04.06.2020, на 08.07.2020 року (том 5).

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 08 липня 2020 року провадження по справі зупинено до вирішення Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_3 (т.6, а.с. 19-20).

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року (про відмову у відкритті апеляційного провадження) без зміни (т. 6, а.с. 102-108).

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 05 січня 2021 року провадження по даній справі відновлено і справу призначено до слухання на 27 січня 2021 року.

27 січня 2021 року справа слуханням була відкладена по заяві ПрАТ "Агро-Продукт" на 16.02.2021 року (т.6, а.с.138), а з 16.02.2021 року- знову по заяві ПрАТ "Агро-Продукт" на 01.03.2021 року (т.6, а.с.157).

01 березня 2021 року на 25 березня 2021 року -заяви ОСОБА_3 у зв`язку з перебуванням її представника адвоката Осів П.В. на лікуванні з приводу COVID-19 (т.6, а.с. 188, т. 7 а.с.4). Сторони повідомлялись про розгляд справи як рекомендованими повістками, так і через портал Судової влади та телефонограмами.

Справа слуханням відкладена на 15 квітня 2021 року.

Про судове засідання апеляційного суду на 15 квітня 2021року учасники справи були повідомлені судом: шляхом надсилання судової повістки ПрАТ "Агро-Продукт" на офіційну електронну адресу, а інші учасники справи - шляхом надсилання судових повісток з повідомленням про вручення, а також: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Качор С.Б. , Іваницький Я.О. (представники товариства), ОСОБА_3 та її представник адвокат Осів П.В., ОСОБА_2 повідомлені судом про судове засідання шляхом оголошення на веб-порталі судової влади України. ОСОБА_3 , ОСОБА_1 повідомлено ще й телефонограмою (т.6, а.с. 223-234).

Як вбачається з матеріалів справи, що судові повістки направлялись сторонам на адреси, зазначені як в апеляційних скаргах, так і в інших заявах до суду. Зокрема, ОСОБА_1 повідомлявся за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 - село Товсте, Гусятинського району, Тернопільської області, ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 , ПрАТ "Агро-Продукт" - вул. Польова, 1 с. Росохач, Чортківського району Тернопільської області. Однак, всі рекомендовані повістки від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повертались із відміткою "адресат відсутній за даною адресою".

14 квітня 2021 року ОСОБА_3 подала заяву про відкладення розгляду справи, призначену на 15 квітня 2021 року у зв`язку із тим, що адвокат Осів П.В. перебуватиме у м. Київ. Від інших учасників справи ні заяв, ні клопотань до суду не поступило.

Відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

За вимогами ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження апелянта ОСОБА_1 , а також відповідача ОСОБА_2 , а судові повістки про виклик у судове засідання 15.04.2021 року направлялись апеляційним судом на зазначені ними адреси, але повернулись на адресу суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" кожна, як і повертались із такими ж відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою" повістки на попередні судові засідання.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - відповідач, третя особа зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України у зв`язку з відсутністю заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові повістки надіслана їм на останні відомі суду та вказані ними адреси, а також оповіщеними за допомогою телефонних засобів зв`язку та через портал Судової влади, колегія суддів вважає, що такі повістки є доставленими, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є належно повідомленими про про дату, час і місце розгляду справи.

Із заяви ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи вбачається, що їй було відомо про слухання справи саме 15 квітня 2021 року. Що ж стосується не явки в судове засідання її представника адвоката Осів П.В., то колегія суддів вважає, що оскільки в заяві не зазначено поважності причин і не підтверджено жодним доказом, тому відсутність ОСОБА_3 та її представника Осіва П.В. слід визнати не поважними, а направленими на затягування розгляду справи, яка перебуває в провадженні апеляційного суду більше півтора року (з серпня 2019 року).

Апелянт ПрАТ "Агро-Продукт" та його представники адвокати Іваницький Я.О., Качор С.Б. належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення 583, 630, 613.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, з урахуванням вище перерахованих обставин, зважаючи на належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які своєчасно, за тривалий термін до судового засідання, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи 15 квітня 2021 року.

При цьому колегія суддів зауважує і ту обставину, що ОСОБА_1 є апелянтом у справі, і саме він, як активна сторона у процесі, повинен слідкувати за ходом справи, повідомляти суд про зміну місця проживання чи місця перебування, зміну номерів мобільного зв`язку, електронної пошти, чого останній не виконує, що не можна розцінювати як добросовісну поведінку сторони провадження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Крім того, у рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнаватись про стан відомого їм судового провадження.

Інформація про розгляд справи, стадії судового розгляду є відкритою для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до цієї інформації користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування інформації про стадії розгляду справи.

Вказане також свідчить, що апелянт ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 мали можливість слідкувати за ходом розгляду своєї справи, дізнаватись про стадії розгляду справи та всі судові засідання, що ними і здійснювалось, оскільки, не бажаючи отримувати жодної судової повістки, не повідомляти про фактичне місце проживання, місце перебування чи місце роботи.

ОСОБА_3 регулярно надсилала суду заяви про відкладення розгляду справи, підтверджуючи тим самим, що їй відомо про дати, час і місце судових засідань.

Відповідно до загальних норм ЦПК України права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд, а й обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу, зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

У даній справі апеляційним судом протягом тривалого часу вживались всі можливі процесуальні заходи щодо інформування ОСОБА_1 про судові засідання по розгляду його апеляційної скарги. Однак, апелянт у жодне судове засідання не з`явився, а щодо судового засідання 15 квітня 2021 року, не повідомив суд про причини неявки.

Враховуючи, те, що жоден із учасників даної цивільної справи: апелянти та відповідачі не надали суду заяви про бажання приймати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в тому числі і поза межами суду, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників: апелянтів ПрАТ "Агро-Продукт", ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі наявних у справі доказів.

Такий висновок колегії суддів узгоджується із правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Представник ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" адвокат Кічула В.М. апеляційні скарги ПрАТ "Агро-Продукт" та ОСОБА_1 не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просив задовольнити клопотання про закриття апеляційного провадження, оскільки апелянти не є суб`єктами спірних кредитних договорів та договорів поруки № 18105Р1 від 13.07.2011 року та № 6605Р8 від 13.07.2005 року ( ПрАТ "Агро-Продукт") та договір застави № 6609Z29 від 24.11.2009 року ( ОСОБА_1 ) не були предметом дослідження у даній справі, а також не порушені їх права та обов`язки вирішенням даного спору, так як ПрАТ "Агро-Продукт", як фінансовий поручитель, в жодні господарсько-правові відносини із сторонами не вступав, жодних обов`язків на себе не брав, жодними правами наділений не був. Що ж стосується інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , як співзасновника ПП "Продекспорт" не вирішувалось.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку представника банку, колегія суддів вважає, що клопотання представника банку про закриття апеляційного провадження, підлягає задоволенню, виходячи за наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 12, 13 ЦПК України кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Як зазначено в частині першій статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пункт 3 частина 1 стаття 362 ЦПК України вказує на те, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Частина друга цієї статті зазначає, що про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судом встановлено, що 13 липня 2005 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який змінив своє найменування на ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПП «Продекспорт» було укладено вісім кредитних договорів, а саме: кредитна угода № 18105К15/2012, відповідно до умов кредитної угоди, банк надає позичальнику кредит у розмірі 5 300 000,00 доларів США, із кінцевим строком погашення основного бору до 13 липня 2012 року. На дату платежів по погашенню основного бору по кредиту позичальник зобов`язаний погасити основний борг по кредиту згідно з Графіком погашення кредиту за угодою. Строки, передбачені цим Графіком є обов`язковими для позичальника. (п. 3.1., п. 3.3. Кредитної угоди).

Пунктом 4.1. Кредитної угоди, сторони визначили умови розміру, нарахування та строки сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредитом.

Крім того, були укладені додаткові угоди до кредитної угоди № 8105К15/2102 від 13.07.2005 року, відповідно до яких виникають зобов`язання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» щодо надання кредитів та зобов`язання ПП «Продекспорт» щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також інші права та зобов`язання сторін, передбачені Кредитною угодою, з моменту укладення сторонами додаткових угод, які є невід`ємними частинами Кредитної угоди, в сумах, зазначених в таких додаткових угодах.

13 липня 2007 року між банком та позичальником було укладено кредитну угоду № 6605К48, відповідно до умов якої, банк надає позичальнику кредит у розмірі 1 100 000.00 доларів США, із кінцевим терміном погашення кредиту до 11 липня 2008 року.

Пунктом 3.2. кредитної угоди, сторону визначили розмір процентів за користування кредитом та плати за управління кредитом.

У відповідності до п. 3.4. кредитної угоди, позичальник зобов`язаний погасити Кредит на рахунок, вказаний у п. 3.8. цієї Угоди, в строк зазначений в п. 3.2 цієї Угоди, згідно з графіком надання та погашення кредиту за Угодою за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки, передбачені Графіком надання та погашення кредиту за Угодою є обов`язковими.

Пунктом 3.5. кредитної угоди, встановлено, що позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в пункту 3.2. цієї Угоди, у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються у валюті кредиту на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця на рахунок, зазначений у п. 3.8. цієї Угоди. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць.

Пунктом 4.1. кредитної угоди, визначено, що позичальник зобов`язаний сплатити банку плату за управління кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2. цієї Угоди. Плата нараховується у національній валюті за курсом НБУ на дату нарахування і підлягає сплаті щомісяця до 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Крім того, були укладені додаткові угоди до кредитної угоди № 6605К48 від 13.07.2005р., відповідно до яких виникають зобов`язання ПАТ "Державний експортно- імпортний банк України" щодо надання кредитів та зобов`язання ПП "Продекспорт" щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також інші права та зобов`язання сторін, передбачені кредитною угодою, з моменту укладення сторонами додаткових угод, які є невід`ємними частинами кредитної угоди, в сумах, зазначених в таких додаткових угодах.

19 липня 2006 року між банком та позичальником було укладено кредитний договір № 6606К35, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього Договору, ліміт кредитної лінії: 825 000,00 доларів США, кінцевий термін погашення кредиту - 17 липня 2007 року, процентна ставка за кредитом: в швейцарських франках - 8,75 % річних, в доларах США: базова ставка LIBOR для доларів США + 5,39 % річних, але не менше 11% річних (на дату укладання цього договору процентна ставка становить 11%річних), розмір плати за управління кредитом: 250,00 грн. на місяць. (п. 3.1., п. 3.2. Кредитного договору).

У відповідності до п. 3.4. Кредитного договору позичальник зобов`язаний погасити кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п. 3.8. цього Договору в строк, зазначений в п. 3.2. цього Договору, згідно з графіком зниження ліміту заборгованості за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки, передбачені графіком зниження ліміту заборгованості є обов`язковими.

Пунктом 3.5. Кредитного договору, встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в пункті 3.2. цього Договору, у валюті кредиту. Банк щомісяця нараховує проценти на суму фактичної заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів Періоду нарахування процентів на основі Банківського року у валюті кредиту.

Пунктом 4.1. кредитного договору, визначено, що позичальник зобов`язаний сплатити банку плату за управління кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 цього Договору. Плата за управління кредитом нараховується за період нарахування плати за управління кредитом у національній валюті за курсом НБУ на дату нарахування і підлягає сплаті щомісяця не пізніше останнього Банківського дня кожного місяця на рахунок, зазначених у п.3.8. цього Договору.

Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, визначено обов`язки позичальника, а саме: останній зобов`язався своєчасно та у повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати процента за користування кредитами та інші платежі за цим договором.

Крім того, були укладені додаткові угоди до Кредитного договору № 6606К35 від 19.07.2006р., відповідно до яких виникають зобов`язання ПАТ "Державний експортно- імпортний банк України" щодо надання кредитів та зобов`язання ПП "Продекспорт" щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також інші права та зобов`язання сторін, передбачені кредитною угодою, з моменту укладення сторонами додаткових угод, які є невід`ємними частинами кредитної угоди, в сумах, зазначених в таких додаткових угодах.

27 липня 2006 року між банком та позичальником укладено кредитний договір № 6606К38, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього Договору, сума кредиту: 2 500 000,00 доларів США. кінцевий термін погашення кредиту - 27 липня 2009 року, процентна ставка за кредитом: 8,75% річних, що визначається на період до одного року терміном до 30.05.2007р. В строк до 30.05.2007р. повинна бути досягнута угода між Позичальником та Банком щодо розміру процентної ставки на новий період; розмір плати за управління кредитом: 1000.00 грн. на місяць, (п. 3.1., п. 3.2. Кредитного договору).

У відповідності до п. 3.4. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний погасити Кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п. 3.8. цього Договору в строк, зазначений в п. 3.2. цього Договору, згідно з Графіком погашення кредиту за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки, передбачені графіком погашення кредиту є обов`язковими.

Пунктом 3.5. Кредитного договору, встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в пункту 3.2. цього договору, у валюті кредиту. Банк щомісяця нараховує проценти на суму фактичної заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року у валюті кредиту.

Пунктом 4.1. Кредитного договору, визначено, що позичальник зобов`язаний сплатити банку плату за управління кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2. цього Договору. Плата за управління кредитом нараховується за період нарахування плати за управління кредитом у національній валюті за курсом НБУ на дату нарахування і підлягає сплаті щомісяця не пізніше останнього банківського дня кожного місяця на рахунок, зазначених у п. 3.8. цього Договору.

Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, визначено обов`язки позичальника, а саме: останній зобов`язався своєчасно та у повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитами та інші платежі за цим Договором.

Крім того, були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 6606К38 від 27.07.2006р., відповідно до яких виникають зобов`язання ПАТ "Державний експортно- імпортний банк України" щодо надання кредитів та зобов`язання ПП «Продекспорт» щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також інші права та зобов`язання сторін, передбачені кредитною угодою, з моменту укладення сторонами додаткових угод, які є невід`ємними частинами Кредитної угоди, в сумах, зазначених в таких додаткових угодах.

06 вересня 2006 року між банком та позичальником було укладено кредитний договір № 6606К44, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього договору, ліміт кредитної лінії: для заборгованості у швейцарських франках - у сумі еквівалентній 5500000,00 доларів США, кінцевий термін погашення кредиту - 06 вересня 2011 року, процентна ставка за кредитом базова ставка LIBOR. для швейцарських франків (6m) + 9,3 % річних, але не менше 11 % річних (на дату укладання цього договору процентна ставка становить 11 %річних), розмір плати за управління кредитом : 2 000,00 грн. на місяць. (п. 3.1., п. 3.2. Кредитного договору).

У відповідності до п. 3.4. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний погасити кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п. 3.8. цього договору в строк, зазначений в п. 3.2. цього договору, згідно з графіком надання та погашення кредиту за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки, передбачені графіком надання та погашення кредиту є обов`язковими.

Пунктом 3.5. Кредитного договору, встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в пункті 3.2. цього договору, у валюті кредиту. Банк щомісяця нараховує проценти на суму фактичної заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів Періоду нарахування процентів на основі банківського року у валюті кредиту

Пунктом 4.1. Кредитного договору, визначено, що позичальник зобов`язаний сплатити банку плату за управління кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2. цього договору. Плата за управління кредитом нараховується за період нарахування плати за управління кредитом у національній валюті за курсом НБУ на дату нарахування і підлягає сплаті щомісяця не пізніше останнього банківського дня кожного місяця на рахунок, зазначених у п. 3.8. цього договору.

Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, визначено обов`язки позичальника, а саме: останній зобов`язався своєчасно та у повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати процента за користування кредитами та інші платежі за цим договором.

Крім того, були укладені додаткові угоди до Кредитного договору № 6606К44 від 06 вересня 2006 року, відповідно до яких виникають зобов`язання ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" щодо надання кредитів та зобов`язання ПП «Продекспорт» щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також інші права та зобов`язання сторін, передбачені Кредитною угодою, з моменту складення сторонами додаткових угод, які є невід`ємними частинами кредитної угоди в сумах, зазначених в таких додаткових угодах.

05 листопада 2007 року між банком та позичальником було укладено кредитний договір № 6607К23, відповідно до якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього договору, ліміт кредитної лінії: 2 160 000,00 ЄВРО, кінцевий термін погашення кредиту - 05 листопада 2012 року, процентна ставка за кредитом: 11 % річних - до введення об`єкту в експлуатацію та 10,5% річних після введення об`єкту в експлуатацію; розмір плати за управління кредитом: 0,03 % від ліміту заборгованості. (п. 3.1., п. 3.2. Кредитного договору).

У відповідності до п. 3.4. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний погасити кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п. 3.8. цього договору в строк, зазначений в п. 3.2. цього договору, згідно з графіком надання та погашення кредиту за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки, передбачені графіком надання та погашення кредиту є обов`язковими.

Пунктом 3.5. Кредитного договору, встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі , зазначеному в пункту 3.2. цього договору, у валюті кредиту. Банк щомісяця нараховує проценти на суму фактичної заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті зі по 7 число кожного місяця на рахунок , зазначений у п. 3.8. цієї угоди. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць.

Пунктом 4.1. Кредитного договору, визначено, що позичальник зобов`язаний сплатити банку плату за управління кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2. цього договору. Плата за управління кредитом нараховується за період нарахування плати за управління кредитом у національній валюті за курсом НБУ на дату нарахування і підлягає сплаті щомісяця до 7 числа місяця наступного за розрахунковим на рахунок, зазначених у п. 3.8. цього Договору.

Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, визначено обов`язки позичальника, а саме: останній зобов`язався своєчасно та у повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати процента за користування кредитами та інші платежі за цим договором.

Крім того, були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 607К23 від 05.11.2007р., відповідно до яких виникають зобов`язання ПАТ "Державний експортно- імпортний банк України" щодо надання кредитів та зобов`язання ПП "Продекспорт" щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також інші права та зобов`язання сторін, передбачені кредитною угодою, з моменту укладення сторонами додаткових угод, які є невід`ємними частинами Кредитної угоди, в сумах, зазначених в таких додаткових угодах.

01 липня 2009 року між банком та позичальником було укладено кредитний договір № 6609К9, відповідно до умов якого Банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом , комісії та інші платежі встановлені цим договором; ліміт кредитної лінії: 1 800 000,00 гривень, кінцевий термін погашення кредиту - 30 грудня 2009 року, процентна ставка за кредитом : 23 % річних; розмір плати за управління кредитом : 0,045 % від ліміту кредитної лінії (п.3.1.. п.3.2. Кредитного договору).

У відповідності до п. 3.4. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний погасити кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п. 3.8. цього договору в строк, зазначений в п. 3.2. цього договору, згідно з графіком надання та погашення кредиту за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки, передбачені графіком надання та погашення кредиту є обов`язковими.

Пунктом 3.5. Кредитного договору, встановлено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в пункту 3.2. цього договору, у валюті кредиту. Банк щомісяця нараховує проценти на суму фактичної заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті зі по 7 число кожного місяця на рахунок, зазначений у п. 3.8. цієї Угоди. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць.

Пунктом 4.1. Кредитного договору, визначено, що позичальник зобов`язаний сплатити банку комісію плату за управління кредитною лінією у розмірі, встановленому в п. 3.2. цього договору. Комісія нараховується з дати укладання договору до повного виконання зобов`язань позичальником за основним боргом за кредит, але не більше 90 днів з дати кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного договором, у разі невиконання позичальником зобов`язань за основним боргом за договором.

Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, визначено обов`язки позичальника, а саме: останній зобов`язався своєчасно та у повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати процента за користування кредитами та інші платежі за цим договором.

Крім того, були укладені додаткові угоди до кредитного договору №6609К9 від 01.07.2009р., відповідно до яких виникають зобов`язання ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" щодо надання кредитів та зобов`язання ПП «Продекспорт» щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також інші права та зобов`язання сторін, передбачені кредитною угодою, з моменту укладення сторонами додаткових угод, які є невід`ємними частинами Кредитної угоди, в сумах, зазначених в таких додаткових угодах.

17 жовтня 2013 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 18105К15-37/2102, додаткову угоду № 6605К48-37, додаткову угоду № 6606К35-31, додаткову угоду № 6606К38-34, додаткову угоду № 6606К44-32, додаткову угоду № 6607К23-26, додаткову угоду № 6609К5-17, додаткову угоду № 6609К9-18 відповідно до кредитної угоди № 18105К15/2102 від 13.07.2005 р., кредитної угоди № 6605К48 від 13 07.2005р., кредитного договору № 6606К35 від 19.07.2006 р., кредитного договору № 6606К38 від 27.07.2006 р., кредитного договору № 6606К44 від 06.09.2006 р., кредитного договору № 6607К23 від 05.11.2007 р., кредитного договору № 6609К5 від 01.06.2009 р., кредитного договору № 6609К9 від 01.07.2009 р., відповідно до яких внесено зміни у пункти 1, 2, 3, 4, 5 даних угод та кредитних договорів, а саме: «валюта кредиту» означає національну валюту України (гривню); проценти за користування кредитом сплачується Позичальником, виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі 0,1 % річних на період з 01.09.2013 р. по 30.11.2013 р. та 16 % річних на період з 01.12.2013 р., а також переведено залишки заборгованості в гривневий еквівалент.

З метою забезпечення виконання ПП «Продекспорт» зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами, 13.01.2011 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори поруки № 6611Р1 та № 6611Р2, відповідно до умов яких відповідачі зобов`язалися солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання ПП «Продекспорт» його зобов`язань перед позивачем за кредитними договорами у повному обсязі таких зобов`язань.

Пунктом 4.4. договорів поруки, передбачено, що поручитель зобов`язаний, нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником основного зобов`язання, включаючи сплату відсотків, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання основного зобов`язання, інші понесені кредитором витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання позичальником основного зобов`язання.

Із матеріалів справи вбачається, що 5 листопада 2013 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 подали до суду заяви, в яких визнали позовні вимоги банку в повному обсязі і просили справу слухати у їх відсутність. (т. 3 а.с.189, 192)

Звертаючись із апеляційною скаргою ПрАТ "Агро-продукт", обґрунтовував своє право на апеляційне оскарження вище згаданого рішення, тим, що судом першої інстанції вирішено питання про його права та обов`язки, оскільки між ними, ПП "Продекспорт", як солідарними боржниками, та банком були укладені договори поруки № 18105Р1 від 13.07.2011 року та № 6605Р8 від 13.07.2005 року.

Із оспорюваного рішення суду вбачається, що предметом спору про стягнення із ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованості є кредитні угоди № 18105К15/2012, № 6605К48 від 13.07.2005 року; кредитні договори № 606К35 від 19.06.2006 року, № 6606К38 від 27.072006 року, № 606К44 від 06.09.2006 року, № 607К23 від 05.11.2007 року, № 609К5 від 01.06.2009 року та № 6609К9 від 01.07.2009 року.

Отже, посилання апелянта на вище згадані оспорювані договори поруки не були предметом дослідження суду першої інстанції і не доведено належними та допустимими доказами, які саме права, інтереси та(або) обов`язки його були порушені, а тому не зазначені у рішенні.

Що ж стосується апеляційної скарги ОСОБА_1 , то підставою оскаржуваного рішення було те, що його не залучено до участі у справі і не враховано договір застави № 6609Z29 від 24.11.209 року, яким він, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 передали 100 відсотків корпоративних прав ПП "Продекспорт". Дана обставина є предметом дослідження у іншій цивільній справі за позовом банку про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 607/13901/13-ц, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.11.2013 року). По договору застави № 6609Z29 від 24.11.209 року ОСОБА_1 є співзасновником ПП "Продекспорт" та заставодавцем по зобов`язаннях ПП "Продекспорт". А предметом розгляду даної справи є стягнення із ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованості по договорах поруки № 6611Р1 та 6611Р2 від 13.01.2011 року.

Крім того, в апеляційній інстанції встановлено, що ОСОБА_1 оскаржував ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 921/730/13-г/3 про закриття апеляційного провадження за його скаргою на рішення господарського суду Тернопільської області від 31 жовтня 2013 року, яким вирішувався спір за позовом АТ "Укрексімбанку" до ПП "Продекспорт" як позичальника та ЗАТ "Агропродукт" як поручителя про стягнення кредитної заборгованості на суму 197504593,91 грн. Дане провадження було закрите в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був стороною по тих же кредитних договорах та договорах поруки, що й оскаржує рішення по цій справі. Постановою ВП Верховного Суду від 12.05.2020 року ухвала західного апеляційного суду від 28.10.2019 року залишена без зміни.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 не є стороною кредитних договорів та договору поруки, які досліджувались судом першої інстанції при ухвалені рішення від 05.11.2013 року.

Особа, яка не брала участі у справі, і звертаючись із апеляційною скаргою, в порядку визначеному статтею 352 частиною першою ЦПК України, повинна довести, що оскаржуване рішення прийнято про її права, інтереси та(або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій саме частині оскаржуваного ним судового рішення прямо вказано про його права, інтереси та та(або) обов`язки, та про які саме.

Слід врахувати, що рішення суду є таким, що прийняте про права, та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та(або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суду прямо вказано про права, інтереси та(або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Отже, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтами ПрАТ "Агропродукт" та ОСОБА_1 оскаржуваним ними рішенням від 05 листопада 2013 року питання про їх права, інтереси та обов`язки по кредитних договорах та договору поруки по яких позивач просив стягнути заборгованість із відповідачів не вирішувались, а тому апеляційне провадження по їх апеляційних скаргах, які не є суб`єктами апеляційного оскарження цього рішення, слід закрити, оскільки ними не доведено у мотивувальній чи резолютивній частині рішення, які саме їх права, інтереси та обов`язки порушенні.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 27 вересня 2019 року було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 листопада 2013 року підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 367, 362 ч.1 п.3, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства "Агро-Продукт" та ОСОБА_1 -задовольнити.

Апеляційне провадження у справі за позовом ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - закрити.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 листопада 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21 квітня 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак