Справа № 648/3809/19
Провадження № 2/648/24/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Бугрименка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Тищенко Т.Б.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , про визнання майна спільною сумісною власністю,

ВСТАНОВИВ

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 10 грудня 1983 року по 19 травня 1999 року сторони перебували у шлюбі. В період шлюбу ними було набуто майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а отже, вказаний будинок є їх спільною сумісною власністю. Позивач бажає поділити будинок. Просив припинити право спільної сумісної власності на вказане домоволодіння шляхом розділу будинку в натурі, згідно належним сторонам часток.

Під час підготовчого засідання представник позивача змінив предмет позову, просив визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом поділу будинку в натурі, згідно належним сторонам часткок.

Під час судового розгляду представник позивача уточнив позовну вимогу, просив визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечуючи факту перебування в шлюбі з позивачем в період з 1983 року по 1999 рік та придбання в цей період спірного будинку, зазначив, що після розірвання шлюбу відповідачка залишила будинок, забрала свої речі, жодних претензій щодо будинку не мала більше 20 років. Перешкод у користуванні та володінні вказаним будинком позивачці ніхто не створював. Разом з цим, після припинення шлюбу з позивачем, він постійно проживає у вказаному будинку, робив його ремонт, поліпшення. Внаслідок його грошових та трудових затрат, вартість вказаного будинку значно збільшилася. Просив застосувати позовну давність та відмовити позивачці у позові із зазначених підстав.

27 листопада 2019 року відкрито провадження у справі. Визначено судовий розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.

13 січня 2020 року, у справі призначено будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

15 жовтня 2020 року поновлено провадження у справі.

25 лютого 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 позов з уточненими позовними вимогами підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник заперечували щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві, а також з підстав, що обраний позивачем спосіб захисту є неправильним. Відповідач додатково пояснив, що місце проживання позивачки зареєстровано в спірному будинку до цього часу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дав показання, що позивача та відповідача знає, вони являються колишнім подружжям. Після розірвання шлюбу, допомагав позивачці вивозити речі з будинку АДРЕСА_1 . В будинку залишився проживати позивач. Чи чинились якісь перешкоди позивачці в користуванні вказаним будинком він не знає. Після розірвання шлюбу сторін, коли позивачка приїздила в с.Музиківка, вона проживала у своїх родичів, а не в будинку де проживає відповідач.

Свідок ОСОБА_6 дав аналогічні показання, що сторони є колишнім подружжям, після припинення шлюбу в 1999 році позивач залишила будинок. Зі слів знає, що позивач виїхала за межі України, в будинку не проживала.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Суд установив і вказане сторонами не заперечується, що з 10 грудня 1983 року по 19 травня 1999 року сторони перебували в шлюбі, що також підтверджується свідоцтвом про укладення та розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 та НОМЕР_4 відповідно. (а.с.7,8)

Згідно до договору купівлі-продажу від 7 січня 1992 року, ОСОБА_2 придбав будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.6)

Зі змісту частини 1-3 статті 355 ЦК вбачається, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно до частини першої, третьої статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.22 КпШС, чинної на момент придбання спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Частиною першою статті 68 Сімейного кодексу визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК, частини першої статті 16 ЦК, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Разом з цим, заявляючи вимогу про визнання будинку спільною сумісною власністю сторін, позивач не врахувала, що вказаний будинок в силу закону і так є їх спільною сумісною власністю, оскільки придбаний в період шлюбу. Належність вказаного будинку до спільної сумісної власності сторін відповідачем і не заперечується. Отже, право позивачки не порушено, а обраний нею спосіб захисту не є належним. З цих підстав у задоволенні позову необхідно відмовити.

З огляду на предмет позову, досліджені в судовому засіданні показання свідків, письмові докази, а саме, довідка Музиківської сільської ради №1403 від 27 грудня 2019 року, відповідно до якої, місце проживання позивача зареєстровано у будинку АДРЕСА_1 , але з 25 травня 1999 року вона в ньому не проживає. (а.с.33, 34); рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 3 липня 2012 року про розірвання шлюбу між відповідачем та ОСОБА_7 . (а.с.35); висновок експертів №61 від 9 жовтня 2020 року, згідно до якого на момент проведення експертизи, виділ Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 неможливий. Вартість ремонтних робіт виконаних в садибі за період з 2001 року по 2018 рік, складає 884783 грн.. Ринкова вартість садиби становить 726452 грн., а без врахування виконаних робіт 523494 грн.. Ринкова вартість садиби за рахунок виконаних робіт після травня 1999 року збільшилась на 202958 грн., що складає 39/100. Виділ 305/1000 частин житлового будинку є неможливим (а.с.123-200), не є належними, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування, у зв`язку з чим, судом відхиляються.

На підставі ст.22 КпШС, ст. 68 Сімейного кодексу, 15, 16, 368 ЦК, 81, 247, 263-265 ЦПК, суд,

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2021 року.

Позивач ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Суддя: В.В.Бугрименко