05.04.2021 Єдиний унікальний номер 205/8863/20
Провадження № 2/205/786/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Далакян Л.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Бабаєва Е.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30 червня 2006 року по 25 лютого 2014 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На сьогодні на виконані у Новокодацькому ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває ВП № 49810746 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2109/2009, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 29.07.2009 року про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно на її користь, починаючи з 28 січня 2009 року і до повноліття дитини. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 01.09.2020 року розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 121 555 грн. 37 коп. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду утворилась заборгованість по виплаті аліментів, за її підрахунками здійсненими у порядку ч. 1 ст. 196 СК України, за період прострочення сплати аліментів з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2020 року, сума пені за прострочення сплати аліментів складає 200 636 грн. 05 грн. Оскільки по теперішній час відповідач заборгованість зі сплати аліментів у повному обсязі не сплатив, позивач змушений звернутись до суду за захистом прав та законних інтересів своїх та спільної з відповідачем дитини з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, стягнених за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2009 року по справі №2-2109/2009 р., у розмірі 121 555 грн. 37 коп., за період з 01.01.2017 року по 31.08.2020 року включно.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовної заяви саме у такому розмірі, оскільки дуже велика сума, яку відповідач не зможе сплатити, та пояснив, що відповідач не відмовляється від сплати заборгованості по аліментам, однак у нього на утриманні є інші діти, які також потребують відповідного утримання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 30 червня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 415 (а. с. 11), який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року було розірвано (а. с. 12).

Від подружнього життя сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1146 (а. с. 14).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно на користь ОСОБА_4 , починаючи з 28 січня 2009 року і до повноліття дитини (а. с. 15).

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Варламовою О.А. від 13 січня 2016 року за виконавчим листом № 2-2109/2009, що виданий 29.07.2009 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів, відкрито виконавче провадження № 49810746 (а. с. 17).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного державним виконавцем Журавльовою О.В., заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 01 вересня 2020 року становить 121 555 грн. 37 коп. (а. с. 20-21).

Частиною 1 статті 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов`язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв`язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Порядок стягнення аліментів визначається ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 3 цієї статті передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Частиною 4 статті 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду України викладеної в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, зобов`язання зі сплати аліментів носити періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну торбу пені за увесь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Вбачається, що розмір пені має розраховуватись за наступною формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені за період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2020 року, який відповідає вимогам закону, перевірений судом, не спростований відповідачем та його представником у судовому засіданні, вбачається, що розмір пені по аліментам складає 200 636 грн. 05 коп. (а.с. 6).

Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2020 року значно перевищує 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, тому на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів у сумі 121 555 грн. 37 коп.

Суд критично ставиться до посилань представника позивача у судовому засіданні, оскільки вони спростовуються вищенаведеними нормами чинного законодавства та не приймаються судом до уваги.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими.

Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі за одну майнову вимогу у розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 180-185, 196 СК України, ст. ст. ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, які стягуються за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2009 року, за період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2020 року включно у розмірі 121 555 гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 09 квітня 2021 року.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.П. Терещенко