ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року м. Чернівці

справа № 718/1636/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Герман Я.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2021 року, (головуючий у 1-й інстанції Мізюк В.М.),-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 16.11.2017 року між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено заяву-приєднання (акцепт) за № АК7099852/ПЗ до договору добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» Оферти № 114 від 01.08.2016 року відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Citroen Berlingo (д. р. н. НОМЕР_1 ).

31 грудня 2017 року о 16:55год. на автодорозі Бердичів-Летин 57 км+197 м, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Ford Transit Connect, д.н.з. НОМЕР_2 , не надав переваги в русі автомобілю Сітроен, д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснив з останнім зіткнення, в результаті чого транспортні засоби зазнали пошкоджень, потерпілих немає. Відповідач ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.03.2018 року по справі №718/378/18 відповідача було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди відповідно до ст.124 КпАП України.

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/456/21

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування страхового акту № АХА2371833 від 13.04.2018 року та умов договору страхування № АК7099852/ПЗ від 16.11.2017 року розмір страхового відшкодування склав 100000 гривень, яке АТ «СК «АРКС» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника на СТО згідно платіжного доручення № 442423 від 16.04.2018 року.

Відповідно до звіту № 016/18 про оцінку ТЗ вартість відновлювального ремонту вищевказаного транспортного засобу розрахована оцінювачем у сумі 187 934, 21 грн., коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого становить 0,7. Таким чином, до АТ «СК`АРКС» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику вищевказаного автомобіля.

На момент скоєння ДТП цивільно правова відповідальність винуватця була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «Уніка», згідно полісу №АК008052510, яким встановлений ліміт відповідальності в розмірі 100000 гривень.

15.06.2018 року АТ «СК`АРКС» звернулося до ПрАТ «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування.

31 липня 2018 року ПрАТ «Уніка» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 71651,26 гривень, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, тому сума збитків, які не відшкодовані на дату подачі позову становить 28348,74 гривні.

Посилаючись на норми законодавства, а також те, що для повного відшкодування завданої шкоди, слід стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Просить позовну заяву задовольнити та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «СК`АРКС» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5400 гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішення ПАТ «СК`АРКС» подало апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, в даному випадку є повністю обґрунтованим, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Зазначає, що є невірними висновки суду першої інстанції, відносно того, що покладення на відповідача обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки ПрАТ «СК «Уніка» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону №1961-IV - це вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, а отже у страховика не виник обов`язок з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності). Натомість такий обов`язок, згідно законодавства України, з`являється саме у відповідача.

Просить скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Усманов М.А., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як законне та обґрунтоване.

Посилається на те, що суб`єктом, який має задовольнити вимоги позивача є страховик ОСОБА_1 ПАТ «СК «Уніка», оскільки його цивільна відповідальність на момент вчинення ДТП була застрахована у цій страховій компанії, і відповідно до страхового поліса страховий ліміт за завдання майнової шкоди складає 100000 гривень. ПАТ «СК «Уніка`з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, оцінено та виплачено страхове відшкодування в розмірі 71 651,26 гривень, при цьому що ліміт відповідальності становить 100000 гривень.

Отже, за наявності одночасно двох різних оцінок вартості матеріальної шкоди, спір щодо остаточної суми, яка підлягає відшкодуванню потерпілій особі, в межах ліміту відповідальності (до ста тисяч гривень) повинен вирішуватись між страховими компаніями.

Доводи апелянта про те, що різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням за полісом повинен відшкодовувати винуватець дорожньо-транспортної пригоди, спростовуються нормами матеріального права, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, вживання заходів щодо узгодження остаточної суми страхового відшкодування, стягнення різниці вартості страхового відшкодування, в межах ліміту відповідальності згідно страхового полісу з ПАТ «СК «Уніка».

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Рішення суду першої інстанції зазначеним нормам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Тобто, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завданої шкоди.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх таким що не відповідають обставинам справи, постановлені з порушенням норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 31 грудня 2017 року о 16:55 год. на автодорозі Бердичів-Летин 57 км+197 м, керуючи автомобілем Ford Transit Connect, д.н.з. НОМЕР_2 , не надав переваги в русі автомобілю Сітроен, д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснив з останнім зіткнення, в результаті чого транспортні засоби зазнали пошкоджень, потерпілих немає.

Відповідач ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.03.2018 року по справі № 718/378/18 відповідача було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди відповідно до ст. 124 КпАП України (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про право власності транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіля марки Citroen Berlingo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 власником є ОСОБА_3 , а належить на праві власності ОСОБА_2 .

Громадянином ОСОБА_2 був укладений договір зі страховою компанією ПАТ «СК «АХА Страхування» та на момент настання страхового випадку діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № 114 оферти від 01.08.2016 року, згідно якого страхова компанія - позивач сплатила за відновлювальний ремонт автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1

У відповідності до Акту огляду транспортного засобу від 09.01.2018 р. та ремонтної калькуляції від 12.01.2018 року визначено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1 отриманих внаслідок ДТП (а.с.-17-24).

Згідно висновку № 016/18 від 15.01.2018 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок пошкодження ДТП, що сталась 31.12.2017 року становить 117630 грн. (а.с.15-16)

Громадянин ОСОБА_2 , як потерпілий своєчасно звернувся до позивача ПАТ «СК «АХА Страхування» про виплату страхового відшкодування від 03.01.2018 року, що підтверджується заявою про страховий випадок (а.с.13).

На виконання умов добровільного страхування, у зв`язку із пошкодженням автомобіля потерпілого ОСОБА_2 під час ДТП, позивачем ПАТ «СК «АХА Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 100 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 442 423 (а.с.10).

15.06.2018 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

31.07.2018 року ПрАТ «СК «УНІКА» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 71 651 (сімдесят одну тисячу шістсот п`ятдесят одну) гривню 26 копійок. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» є правонаступником прав та обов`язків АТ СК «АХА Страхування» відповідно до довідки з Головного управління статистики у м. Києві від 15 липня 2019 року №3.1.-23/484-19.

Отже, несплаченою залишилася сума 28348 гривень 74 копійки, яку позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 , власника транспортного засобу, винного у дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже, відносини між ПАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_1 у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Позивач, як страховик потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у розмірі 100000 гривень.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_2 , в порядку суброгації.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на викладене у справі, яка переглядається, відшкодування шкоди в повному обсязі здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди.

У спірних правовідносинах такою особою є страховик - ПАТ «СК «АРКС», яке забезпечило майнові інтереси потерпілого у відносинах майнового страхування, і має право на відшкодування різниці вартості виплаченого страхового відшкодування з ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції в своєму рішенні посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц та статтю 993 ЦК України, однак не вірно трактуючи ці положення дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо доводів викладених у відзиві на апеляційну скаргу, то колегія суддів зазначає, що страхова компанія «Уніка», згідно умов договору про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виконала свої зобов`язання перед позивачем та здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 71651 гривні 26 копійок, тому посилання на те, що даний спір повинен бути вирішений між страховими компаніями є безпідставними, і спростовуються вищезазначеними нормами права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» підлягає задоволенню, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2021 року скасуванню.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що судове рішення

ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В ході розгляду даної справи ПАТ «СК «АРКС» було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 2102 гривні та апеляційної скарги в розмірі 3153 гривні на загальну суму 5255 гривень.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог відшкодування відповідачем на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір.

Отже, з урахуванням вимог процесуального закону із ОСОБА_1 слід стягнути на користь ПАТ «СК «АРКС» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5255 гривень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2021 року скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 28 348 (двадцять вісім тисяч триста сорок вісім) гривень 74 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» сплачений судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5255 гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту постанови 22 квітня 2021 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк