УХВАЛА

22 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 573/1351/20

провадження № 61-5726ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Конорєвим Володимиром Олексійовичем, на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 грудня 2020 року, постанову Сумського апеляційного суду від 04 березня 2021 року та додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 у якому просив поновити його на роботі та стягнути заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката

Конорєва В. О. залишено без задоволення.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 грудня 2020 року залишено без змін.

Додатковою постановою Сумського апеляційного суду від 24 березня 2021 року заяву ФОП ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 1 250,00 грн компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

05 квітня 2021 року ОСОБА_1 , через свого адвоката Конорєва В. О., звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 грудня 2020 року, постанову Сумського апеляційного суду від 04 березня 2021 року та додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 24 березня 2021 року, яка не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду з огляду на наступне.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати

Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову,

але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Аналіз касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та оскаржуваних судових рішень не дозволяє встановити ціну позову в частині майнової вимоги, оскільки неможливо встановити суму заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу.

Як наслідок, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині позовних вимог майнового характеру, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день їх подання, відомості щодо середньомісячної заробітної плати, або сума, яка підлягає стягненню за час вимушеного прогулу) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням визначеної ціни позову.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду з 01 січня 2021 року має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Конорєвим Володимиром Олексійовичем, на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 грудня 2020 року, постанову Сумського апеляційного суду від 04 березня 2021 року та додаткову постанову Сумського апеляційного суду від 24 березня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська