Ухвала

21 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 757/4299/14

провадження № 61-4353ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Громова Сергія Михайловича на постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка станом на 03 січня 2014 року складалася з: 15 221,57 доларів США - тіла кредиту та відсотків; 3 322 637,62 грн - пені; 17 057,46 грн - 3 % річних.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2008 № 77.1/АА-00732.08.2 в сумі 15 221,57 доларів США (тіло кредиту та відсотки), 3 339 695,09 грн (пеня та 3 % річних), а також - 3 654 грн судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року (повний текст якої складено 05 лютого 2021 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2014 року - без змін.

12 березня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Громов С. М. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 березня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням в ній передбаченої (передбачених) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, і роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 587, представник ОСОБА_1 - адвокат Громов С. М. отримав указану ухвалу 06 квітня 2021 року.

15 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Громов С. М. подав засобами поштового зв`язку уточнену касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Підставою для касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, заявник вказав пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 - ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Громов С. М. вказав, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 289/2207/17 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Громов С. М. заявив клопотання про зупинення виконання заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2014 року, посилаючись на те, що здійсненням виконавчих дій тривалий час порушуються права ОСОБА_1 , який не був повідомлений про час розгляду справи судом першої інстанції та не зміг скористатися наданим йому правом на судовий захист.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

За змістом наведених норм ЦПК України касаційним судом може бути вирішене питання про зупинення виконання лише того судового рішення, яке оскаржується в касаційному порядку. Натомість, в прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати лише постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Тобто заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2014 року, виконання якого просить зупинити заявник, не є предметом касаційного оскарження за поданою ним касаційною скаргою, що унеможливлює вирішення касаційним судом питання про зупинення його виконання на підставі наведених норм процесуального права. Тому в заявленому представником ОСОБА_1 - адвокатом Громовим С. М. клопотанні необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Громова Сергія Михайловича на постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року.

Витребувати з Печерського районного суду міста Києва цивільну справу № 757/4299/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Громова Сергія Михайловича про зупинення виконання заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2014 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 24 травня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко