Справа № 521/3844/20
Провадження № 2/521/575/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, в якому просив: Скасувати судовий наказ, виданий Малиновським районним судом міста Одеси від 04.10.2019 року по справі № 521/14958/19 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Допустити поворот виконання судового наказу, виданого Малиновським районним судом міста Одеси від 04.10.2019 року по справі № 521/14958/19 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Змінити розмір та порядок нарахування аліментів, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій сумі, в розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, тобто в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що дорівнює на час подання позову до суду грошовій сумі в розмірі 1109 гривень, починаючи з дня звернення ОСОБА_4 до суду, тобто з 11.09.2019 року, та до часу повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій сумі, в розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, тобто в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що дорівнює на час подання позову до суду грошовій сумі в розмірі 1109 гривень, починаючи з дня звернення ОСОБА_4 до суду, тобто з 11.09.2019 року, та до часу повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Позов обґрунтований наступними обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що йому стало відомо про те, що судовим наказом Малиновського районного суду міста Одеси від 04.10.2019 року по справі № 521/14958/19 з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Разом з цим позивач вказує, що спільний з відповідачем син з вересня 2017 року проживає з ним, та знаходиться на його утриманні, а дочка залишилась проживати з матір`ю. Таким чином, позивач вважає, що відповідач не мала підстав для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на двох дітей. ОСОБА_1 також вказав, що на час звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, а також на теперішній час, не мав та не має постійної роботи, адже працює будівельником, та у зв`язку із постійною зміною місця роботи має мінливий та нерегулярний дохід. Тому відповідно не може сплачувати аліменти у вигляді частини від заробітку за місцем роботи, та бажає сплачувати аліменти на утримання дочки у в твердій сумі, в розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину. Оскільки з часу винесення судового наказу минув значний проміжок часу, позивач вважає за необхідне допустити поворот виконання судового наказу.

27.07.2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву. Заперечуючи щодо позову відповідач зазначила, що дочка ОСОБА_4 проживає разом із нею, а син ОСОБА_3 , проживає як із нею, та і з позивачем. Доводи позивача про те, що він є безробітним, та на теперішній час не може повноцінно утримувати дітей не підтвердженні належними та допустимими доказами. Так само як і доводи про те, що діти проживають та зареєстровані за місцем проживання батька, адже довідка про склад сім`ї в матеріалах справи відсутня. Вказала, що позивач не надає матеріальної підтримки у вихованні дочки, а син знаходиться на її утриманні, доказів зворотного позивачем не надано. Крім того зазначила, що грошова сума у розмірі 1109 гривень не забезпечить достатнього рівня життя для дитини.

Крім того, 27.10.2020 року відповідачем було подано додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву. Щодо вимог позивача в частині скасування судового наказу відповідач зазначила, що в силу ст. 161 ЦПК України законодавством не передбачено можливість скасування судового наказу про стягнення аліментів. Щодо вимог в частині повороту виконання судового наказу зазначила, що позивачем на виконання вищевказаного судового наказу не сплачено жодних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості із сплати аліментів, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

08.10.2020 року представником позивача було подано відповідь на відзив, якій вимоги, викладені у позовній заяві підтримав. Вказав, що доводи відповідача щодо проживання сина з матір`ю, а також перебування на її утриманні, не відповідають дійсності. ОСОБА_3 дійсно інколи відвідує відповідача, проте проживає саме з батьком.

Позивач та його представник у відкритому судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Відповідач та її представник заперечували щодо задоволення позову, просили у його задоволенні відмовити.

Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5).

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 04.09.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8-9). На теперішній час сторони проживають окремо.

В період шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Судовим наказом Малиновського районного суду міста Одеси від 04.10.2019 року по справі № 521/14958/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Позивач вважає, що відповідач не мала підстав для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на двох дітей, адже син проживає разом із ним.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із зміною способу та розміру стягнення аліментів, а тому відносини, які виникли між сторонами, регулюються Главою 15 СК України, яка встановлює обов`язок батьків утримувати дитину.

Так, відповідно до довідки № С2-157970-ф/л, виданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР від 11.09.2020 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані три особи: позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 79).

Судом встановлено, що дочка сторін ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю не за адресою реєстрації місця проживання, що не заперечувалось сторонами у заявах по суті справи, а також у відкритому підготовчому судовому засіданні.

Для встановлення обставин місця проживання ОСОБА_3 , у відкритих судових засіданнях були допитані свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , які підтвердили факт проживания ОСОБА_3 разом із батьком за адресою: АДРЕСА_2 протягом трьох років.

Крім того, у відкритому судовому засіданні факт проживання ОСОБА_3 із батьком не заперечувався відповідачем.

Таким чином, судом встановлено, що син сторін ОСОБА_3 проживає разом із батьком за адресою місця реєстрації.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми, та встановленні судом обставини суд приходить до висновку, що порядок стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина, визначений судовим наказом Малиновського районного суду міста Одеси від 04.10.2019 року по справі № 521/14958/19 порушує принцип рівності обох батьків щодо обов`язку утримування дітей.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає низка норм присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення . Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Будь-які докази отримання сторонами доходу в матеріалах справи відсутні. Своїми правами витребування доказів, передбаченими ст. 84 ЦПК України, сторони скористалась на власний розсуд.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Тобто, враховуючи що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, гарантований мінімальний розмір аліментів на одного з батьків становить з 1 січня 2020 року - 1109 гривень, з 1 липня - 1159 гривень, з 1 грудня 1197,5 гривень.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що грошова сума у розмірі 1109 гривень не забезпечить достатнього рівня життя для дитини, суд вважає їх необґрунтованими, адже вказана грошова сума є лише половиною від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років станом на 1 січня 2020 року, яка стягується з одного з батьків, в той час, як існує обов`язок по відношенню до іншого з батьків щодо утримання дитини.

Суд звертає увагу, що в силу ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказані норми є безумовною підставою для сплати аліментів не в меншому розмірі. Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відтак, суд вважає за необхідне змінити розмір та порядок стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , на підставі судового наказу Малиновського районного суду міста Одеси від 04.10.2019 року по справі № 521/14958/19 та стягнути з ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, та до часу повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Разом із тим, враховуючи те, що син сторін ОСОБА_3 проживає разом із батьком з 2017 року, в силу ст. 141, ч. 3 ст. 181 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2020 року, та до часу повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Щодо вимог позивача в частині скасування судового наказу, а також в частині повороту виконання судового наказу суд погоджується з доводами відповідача, викладеними в додаткових поясненнях, та вважає вказані вимоги необґрунтованими, оскільки в силу ст. 161 ЦПК України законодавством не передбачено можливість скасування судового наказу про стягнення аліментів, та відповідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів (а.с. 65) позивачем на виконання судового наказу з жовтня 2019 року на користь відповідача не було стягнуто аліментів на утримання дітей. Тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 2, ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Сіржантом Ю.В. від 27.02.2020 року, що підтверджується ордером серії ОД № 309143.

У відкритому судовому засіданні, призначеному на 08 квітня 2021 року, представник позивача надав суду заяву про розрахунок судових витрат разом із актом прийому наданих послуг за договором про надання правничої допомоги та квитанцію № 00009 на суму 5000 гривень.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Керуючись ст. ст. 180-184, 192 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 264, 267, 268, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розмірів аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2019 року, а саме: стягнути з ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, та до часу повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2020 року, та до часу повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2021 року.

Суддя: Ю.В. Тополева