Ухвала

21квітня 2021 року

м. Київ

справа № 367/6201/19

провадження № 61-5930ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Фортуна-1», про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Фортуна-1»

(далі - ОСББ «ОСББ Фортуна-1»), про відшкодування майнової шкоди.

Позов мотивовано тим, що 20 травня 2019 року, у результаті падіння на його автомобіль марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_1 , гілки (частини сухого дерева), автомобілю було завдано механічні пошкодження. Автомобіль перебував на спеціально обладнаній автомобільній стоянці за будинком, за адресою: вул. Ново-Оскольська, 1-Л, м. Ірпінь, Київська область. ОСББ «ОСББ Фортуна-1 обслуговує вказаний будинок, але земельна ділянка на якій стоїть будинок не передана від власника земельної ділянки на баланс «ОСББ Фортуна-1», а тому відповідальність за завдану шкоду, на думку позивача, має нести саме власник землі, якою є ОСОБА_2 . Відповідно до звіту від 23 травня 2019 року № 605-19 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Nissan Tiida», номерний знак НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку склала 11 581 грн

96 коп. Оплата за вищевказаний звіт склала 1 100 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача завдану майнову шкоду у розмірі 11 581 грн 96 коп. та витрати по оплаті звіту

від 23 травня 2019 року № 605-19 у розмірі 1 100 грн.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 18 березня 2021 року,у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що дана справа є малозначною.

У квітні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 12 681 грн 96 коп., яка станом

на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес.

Наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та зводяться до його незгоди з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин.

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Фортуна-1», про відшкодування майнової шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров