Ухвала

23 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 563/493/20

провадження № 61-6250ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Гулька Б. І.,

розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 30 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» про визнання незаконним припинення надання послуг з електропостачання, зобов`язання відновити електропостачання, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неналежним наданням послуг,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» (далі - ПрАТ «Рівнеобленерго») про визнання незаконним припинення надання послуг з електропостачання, зобов`язання відновити електропостачання, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неналежним наданням послуг, в якому просив суд: визнати дії відповідача щодо припинення надання замовлених споживачем послуг з електропостачання незаконними; зобов`язати відповідача відновити надання замовлених споживачем відповідно до договору про надання послуг з електропостачання електроустановок; стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 1 700 грн, відшкодування моральної шкоди у розмірі 45 000 грн, двократну вартість недовідпущеної споживачу електроенергії на підставі пункту 22.2 договору про користування електричною енергією від 12 липня 2010 року № 075730.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії ПрАТ «Рівнеобленерго» в особі Корецького РЕМ щодо припинення 22 жовтня 2019 року електропостачання житлового будинку АДРЕСА_1 незаконними.

Зобов'язано ПрАТ «Рівнеобленерго» в особі Корецького РЕМ відновити надання електропостачання у житловому будинку АДРЕСА_1

Стягнуто з ПрАТ «Рівнеобленерго» в особі Корецького РЕМ на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 30 березня 2021 року апеляційні скарги ПрАТ «Рівнеобленерго», ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Корецького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2020 року - без змін.

У квітні 2021 року до Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПрАТ «Рівнеобленерго» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 30 березня 2021 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

При цьому позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18).

Ціна позову у даній справі щодо вимог майнового характеру становить 46 700 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн * 250 = 567 500 грн).

Крім того, позивачем було заявлено вимоги немайнового характеру щодо захисту прав споживача, а саме: визнання незаконним припинення надання послуг з електропостачання та зобов`язання відновити електропостачання.

Ураховуючи те, що справа є незначної складності, не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, та стосується захисту прав заявника як споживача послуг з електропостачання послуг, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

У касаційній скарзі ПрАТ «Рівнеобленерго» посилається на підпункти а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме: що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Проте, посилаючись на наявність зазначених обставин, заявник не додає до касаційної скарги доказів, які б їх підтверджували та по суті не погоджується з фактичними обставинами справи та оціненими судами доказами, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання заявника на порушення судами норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішенням та не дає підстав для висновку про наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, оскільки ПрАТ «Рівнеобленерго» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 30 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» про визнання незаконним припинення надання послуг з електропостачання, зобов`язання відновити електропостачання, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неналежним наданням послуг відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Б. І. Гулько