БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/9327/20 провадження № 2-з/361/91/21
У Х В А Л А

«21» квітня 2021 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., розглянувши клопотання адвоката відповідача ОСОБА_1 Тукмана Юрія Вікторовича про зустрічне забезпечення у справі № 361/9327/20 за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Іваненка Олега Валерійовича, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про визнання неправомірним й скасування рішення, яке стало підставою для внесення записів до відповідних реєстрів щодо наявності речових прав на нерухоме майно, а також про витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

28 грудня 2020 року до суду надійшла наголошена вище позовна заява, у якій ОСОБА_2 просить: - визнати неправомірним та скасувати рішення приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненка О.В. № 46496975, прийняте 16 квітня 2019 року, згідно із яким внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис № 31203928, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею

0,10 га, кадастровий номер::00:017:0017, за адресою: АДРЕСА_1 , за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору іпотеки № 5629; - витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,098 га, кадастровий номер: :01:017:0124, а у ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,002 га, кадастровий номер: :01:017:0125, на користь ОСОБА_2 .

Одночасно позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт: - на належну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку, площею 0,098 га, кадастровий номер: :01:017:0124, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106; - на належну ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,002 га, кадастровий номер: :01:017:0125, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,098 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 106), кадастровий номер: :01:017:0124, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку, площею 0,002 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 106) кадастровий номер: :01:017:0125, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

14 квітня 2021 року відповідач ОСОБА_1 в особі адвоката Тукмана Ю.В. звернувся до суду із клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_2 зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок Броварського міськрайонного суду Київської області грошових коштів у розмірі 549 500 грн. 00 коп. Вказане клопотання мотивоване тим, що внаслідок забезпечення позову відповідачу завдано збитки. Так, 15 листопада 2019 року між відповідачем та ОСОБА_5 укладено попередній договір щодо придбання земельної ділянки, площею 0,098 га, кадастровий номер: :01:017:0124. На підтвердження дійсних намірів і укладення основного договору ОСОБА_5 перераховано на банківських рахунок ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 70 000 грн. 00 коп. У цілому вартість земельної ділянки узгоджена у розмірі 400 000 грн.00 коп., що еквівалентно

16 500 доларів США. З підстав існування арешту земельної ділянки, накладеного у справі № 361/4158/19 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 03 березня 2020 року укладено новий попередній договір. Додатковою угодою сторін 01 липня 2020 року встановлено кінцевий термін укладення основного договору 15 лютого 2021 року, одна з підстав існування ухвали суду від

05 січня 2021 року у справі № 361/9327/20 про забезпечення позову кінцевий термін укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки перенесений на 15 липня 2021 року, про що укладено чергову додаткову угоду. Таким чином, у разі не укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки у строк до 15 липня 2021 року з підстав перебування її під арештом є ризик спричинення відповідачу реальних збитків у розмірі 140 000 грн. 00 коп. на підставі пункту

4 попереднього договору та упущеної вигоди у розмірі 409 500 грн. 00 коп. узгодженої вартості земельної ділянки. Позивач не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання у реєстрі відповідної територіальної громади та майна у розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, матеріали цивільної справи

№ 361/9327/20, та матеріали цивільної справи № 361/4158/19, слід дійти наступного висновку.

Відповідно до частини шостої статті 154 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Частиною другою статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

При цьому частиною третьою статті 154 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1)позивач немає зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частини четвертої статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин немає можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1)надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд немає сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Згідно із частиною п`ятою статті 154 ЦПК України, розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Мотивуючи клопотання про зустрічне забезпечення, відповідач посилається на те, що вжиті судом заходи забезпечення позову можуть спричинити йому реальні збитки та можливу упущену вигоду.

З матеріалів додатних до клопотання про зустрічне забезпечення вбачається, що

15 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., зареєстрований у реєстрі № 970, за умовами якого продавець виявив намір продати земельну ділянку, площею 0,098 га, кадастровий номер: :01:017:0124, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а покупець бажає набути у власність.

На підтвердження намірів покупець зобов`язується у строк до 30 листопада 2019 року сплатити грошове забезпечення у розмірі 70 000 грн. 00 коп. Узгоджена загальна вартість нерухомого майна становить 400 000 грн. 00 коп.

Відповідно до меморіальних ордерів від 20 листопада 2019 року ОСОБА_6 у рахунок оплати грошового забезпечення згідно із попереднім договором сплатив ОСОБА_1 грошові кошти у загальному розмірі 70 000 грн. 00 коп.

03 березня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у простій письмовій формі укладено попередній договір щодо намірів придбання спірної земельної ділянки, так як термін дії попереднього припинився та не був виконаний з причин існування арешту, накладеного ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2019 року у справі № 361/4158/19.

01 липня 2020 року укладено додаткову угоду № 1 до попереднього договору від

03 березня 2020 року щодо встановлення кінцевого строку укладення основного договору

15 лютого 2021 року.

15 лютого 2021 року на підставі додаткової угоди № 2 до попереднього договору від

03 березня 2020 року встановлено кінцевий термін укладення основного договору 15 липня

2021 року.

Оцінюючи доводи відповідача щодо доцільності застосування заходів зустрічного забезпечення, суд дійшов наступного висновку.

У червні 2019 року ОСОБА_2 звертався до суду із позовом про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки (справа

№ 361/4158/19).

У рамках вказаної цивільної справи, ухвалою суду від 10 червня 2019 року, накладено арешт на належні ОСОБА_1 земельні ділянки, площею 0,098 га, кадастровий номер: :01:017:0124, та земельну ділянку, площею 0,002 га, кадастровий номер: :01:017:0125, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Про існування вказаної ухвали суду від 10 червня 2019 року відповідачу було відомо, оскільки 23 липня 2019 року він подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2019 року залишено без змін.

На момент укладення попереднього договору від 03 березня 2020 року існуючі обтяження також діяли та не були скасовані судом.

Таким чином, укладаючи попередні договори від 05 листопада 2019 року та 03 березня

2020 року, відповідачу було відомо про наявність обтяження належної йому земельної ділянки при цьому він діяв недобросовісно.

Ухвалою суду від 04 червня 2020 року закрито провадження у справі № 361/4158/19 та скасовано вжиті заходи забезпечення позову.

У рамках цивільної справи № 361/4158/19 відповідач не просив суд застосувати заходи зустрічного забезпечення.

У даній справі № 361/9327/20 ухвала про забезпечення позову постановлена судом

05 січня 2021 року, продовжуючи термін укладення основного договору купівлі-продажу на підставі додаткової угоди № 2 від 15 лютого 2021 року відповідач також був обізнаний із існуючим обтяженням, так як 12 лютого 2021 року подав апеляційну скаргу на ухвалу від 05 січня 2021 року.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За змістом вказаної норми права, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Вжиті ухвалою суду від 05 січня 2021 року заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, є тимчасовим заходом, який на час розгляду справи обмежує власника здійснити відчуження вказаної земельної ділянки.

При цьому, накладення арешту на нерухоме майно не обмежує прав щодо користування ним.

Укладення попередніх договорів на відчуження земельної ділянки у період наявності обтяжень, застосованих у рамках розгляду цивільної справи № 361/4158/19 не може вважатися доказом завдання збитків у розумінні статті 22 ЦК України, як і їх застосування у межах розгляду цивільної справи № 361/9327/20, а інших об`єктивних доказів наявності таких до суду не надано. Укладаючи попередні договори щодо відчуження належного йому нерухомого майна та додаткові угоди до них ОСОБА_1 діяв недобросовісно як сторона правочину.

Матеріали справи також не містять об`єктивних доказів, що майновий стан позивача або його дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови в позові (пункт 2 частини третьої 3 статті 154 ЦПК України). Відсутність місця реєстрації

у територіальній громаді міста Бровари ОСОБА_2 не свідчить про наявність підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Можливість настання збитків у майбутньому є припущенням, оскільки у випадку відмови в задоволенні позову, ОСОБА_1 не позбавлений можливості продати належне йому майно або відчужити у інший спосіб.

За відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Дане питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладені обставини, у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 154, 260, 353 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин