Справа № 145/631/21
Провадження №2/145/522/2021
У Х В А Л А

16.04.2021 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Ратушняк І. О. , розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ТОВ "ЕКО НІКА", державного реєстратора Заремби Сергія Володимировича про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками,

встановив:

В провадженні Тиврівського районного суду Вінницької області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ТОВ "ЕКО НІКА", державного реєстратора Заремби Сергія Володимировича про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

Представник позивачів ОСОБА_5 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить в порядку забезпечення позову заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка" (, юридична адреса: 23340, Вінницька область, Тиврівський район, с. Строїнці, вул. 50-річчя Жовтня, буд. 18 А) вчиняти будь які дії по використанню земельних ділянок, а саме:

земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0289, площею 0,4598 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0274, площею 0,5668 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0576, площею 0,5384 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою:Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0221, площею 0,5378 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0223, площею 0,5273 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0575, площею 0,5808 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_2 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0273, площею 0,5667 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_2 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0427, площею 0,5447 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_3 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0125, площею 0,9510 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_3 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0124, площею 0,9511 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_4 ;

земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0426, площею 0,5357 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Строїнецька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, що належить на праві власності ОСОБА_4 .

Дослідивши подані матеріали, вважаю, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв"язку із застосуванням відповідних заходів.

Керуючись ст.ст. 150, 152, 153, 260, 263 ЦПК України, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

ухвалив:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ратушняк І. О.