Ухвала

26 березня 2021 року

м. Київ

справа № 548/168/19

провадження № 61-4921ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про зміну визначеного способу участі у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявами про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету

Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про зміну визначеного способу участі у вихованні дитини.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 9 грудня 2020 року відмовлено в прийнятті додаткового рішення у вказаній справі.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 9 грудня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

22 березня 2021 року до Верховного Суду подана касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, в якій заявник просить скасувати зазначене судове рішення і залишити в силі ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 9 грудня 2020 року.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. Отже, постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про зміну визначеного способу участі у вихованні дитини.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук