КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/1482/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею, -

В С Т А Н О В И В:

У Святошинський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, представник відповідача - адвокат Поліщук С.Ю. звернулась з клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав на підставі п. 5 ч. 1 ст. 253, п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення суду у справі № 761/47411/1 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи: орган опіки та піклування в особі Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , учасники справи не скористалися.

За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..

За таких обставин, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку, судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам, оскаржувана ухвала суду не відповідає з огляду на наступне.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішення в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до затягування розгляду справи.

Тлумачення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України дає підстави дійти висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, яка зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року (провадження № 61-19434св18).

Зупиняючи провадження у справі, Святошинський районний суд міста Києва посилався на неможливість розгляду справи, яка полягає в тому, що обставини, які підлягають з`ясуванню та мають значення при розгляді конкретної справи, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі, тобто суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

При цьому, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не вказав які саме обставини не можуть бути встановлені судом до набрання законної сили рішенням суду у справі № 761/47411/1 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи: Орган опіки та піклування в особі Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Також, суд першої інстанції не зазначив обставини, які б вказували на те, що розгляд судом вказаної справи виключає можливість на підставі наданих доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить нормам чинного цивільно-процесуального законодавства України, принципу ефективності судового процесу та може призвести до порушення розумних строків розгляду справи.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 рокупідлягає скасуванню, а справу необхідно направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, яким є Святошинський районний суд міста Києва.

Керуючись ст.ст. 259, 369, 374, 379, 381, 382, 384 України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар