233 № 233/963/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінова О.С.,
за участі секретаря Аллік Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Костянтинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маркіна Ольга Анатоліївна, заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту родинних відносин та факту смерті особи в певний час, -
09 березня 2021 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маркіна Ольга Анатоліївна, заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Макіївка Донецької області. У проведенні державної реєстрації факту смерті Костянтинівським районним відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) заявнику було відмовлено, тому підтвердити смерть своєї матері у встановленому законом порядку він позбавлений можливості.
Крім того заявником були уточнені вимоги, через наявну розбіжність в написанні його прізвища українською як « ОСОБА_3 », а матері як « ОСОБА_3 » в паспортах громадян України, просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Макіївка Донецької області, та факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у селі Пашине Аркадакського району Саратовської області, та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Макіївка Донецької області, є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Макіївка, Донецької області.
У судове засідання заявник ОСОБА_1 , його представник адвокат Маркіна О.А. не з`явились, до суду надані відповідні письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.17, 18).
Представник заінтересованої особи Костянтинівського районним відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника (а.с.12).
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.
Згідно з ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Макіївка, Донецької області, згідно паспорту громадянина України зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , заповненому російською, матір`ю заявника « ОСОБА_4 » є « ОСОБА_2 » (а.с.7).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8), померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Макіївка, Донецької області, у зв`язку з чим видано медичну довідку про причину смерті № 2034 від 06 листопада 2020 року, причиною смерті зазначено «Гострий трансмуральний інфаркт передньої стінки лівого шлуночка з розривом» (а.с.9). Також заявником одержано свідоцтво про смерть матері від 07 листопада 2020 року № НОМЕР_2 , видане міським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції (а.с.10).
При цьому, перелічені документи про смерть ОСОБА_2 , видані закладом охорони здоров`я та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, тобто є недійсними та не створюють юридичних наслідків.
Також судом оглянути надані заявником на підтвердження заявлених вимог світлини з місця поховання (а.с.11).
Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) за вих. № 20.19-65-222 від 09 березня 2021 року відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , оскільки пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, встановленій діючим законодавством (а.с.12).
Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
В силу вимог ч.ч.1-2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мав місце ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Макіївка, Донецької області, Україна. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника та іншим шляхом встановити цей факт неможливо. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву.
Крім того, відповідно до ч.1 п.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Макіївка, Донецької області (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , заповненому російською, матір`ю заявника « ОСОБА_4 » є « ОСОБА_2 » (а.с.7). Також судом оглянути надані заявником на підтвердження заявлених вимог пров становлення факту родинних відносин спільні світлини заявника з матір`ю (а.с.27).
Таким чином, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між померлою ОСОБА_2 та заявником ОСОБА_1 як між матір`ю та сином знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Встановлення цього факту необхідно заявнику для вступу у права спадкування. Іншого способу захисту права заявника, окрім судового, немає.
На підставі ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись ст. ст. 3, 8, 214, 215, 223, 234, 256, ч. 5 ст. 257-1 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маркіна Ольга Анатоліївна, заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту родинних відносин та факту смерті особи в певний час задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Пашине Аркадакського району Саратовської області, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , - ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Макіївка, Донецької області, Україна.
Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Пашине Аркадакського району Саратовської області, є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Макіївка, Донецької області.
У відповідності до ч.5 ст.257-1 ЦПК України рішення в частині встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя