Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2021 Справа №607/10920/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання: Комінярської О.М., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Козак Н.В., представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 - адвоката Фльорківа О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буцнівської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування та надання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до Буцнівської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Після смерті батька, він, як син, залишився єдиним спадкоємцем за законом і у визначений законом термін звернувся до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва та про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Боберською О.А. за поданими документами заведено спадкову, однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що є предметом спадкування.

Позивач вказав, що в ході з`ясування обставин встановлено наявність майна після смерті ОСОБА_3 , зокрема: згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №61531605 від 15.06.2016 року за померлим ОСОБА_3 зареєстровано право власності реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області на садовий будинок та земельну ділянку в с. Буцнів Тернопільського району на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_1 . Відповідно до інформаційної довідки №31/19-1832 від 10 червня 2016 року виданої Регіональним сервісним центром в Тернопільській області за померлим ОСОБА_3 зареєстровано легковий автомобіль марки DAEWO, модель LANOS, 2005 року впуску, номерний знак НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_1 вказав, що неможливість оформити право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі, є підставою для звернення до суду за захистом його прав, а тому просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку, передану для індивідуального садівництва, що розташована в селі Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:2031 та легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 після смерті ОСОБА_3 .

В ході розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 подав заяву про зменшення позовних вимог згідно якої зменшив позовні вимоги лише в частині прав на автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 після смерті ОСОБА_3 вказавши, що просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на 1/2 легкового автомобіля марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 після смерті ОСОБА_3 , оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/10694/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно - визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (половину) транспортного засобу марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 .

Третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування та надання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказала, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.12.2018 року в цивільній справі № 607/10694/16-ц, котре набрало законної сили, встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однієї сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 31 жовтня 2015 року.

З час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вели спільний побут та господарство, набували власність майно, піклувалися та підтримували один одного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

При цьому, смерті ОСОБА_3 передувала його важка хвороба саме вірусний гепатит «С» з трансформацією в цироз печінки, наслідком якої у ОСОБА_4 було діагностовано декомпенсовану портальну гіпертензію, асцит, гепаторенальний синдром, лівобічний гідроторакс, метаболічну кардіоміопатію, фібриляцію передсердь, енцефалопатію із вираженою загальною мозковою симптоматикою, церебральну кому ІІ-ІІІ ст., та печінково-ниркову недостатність, котра й спричинила смерть.

Позивач вказала, що хвороба та її важкий перебіг спричиняли необхідність складного, вартісного та тривалого лікування ОСОБА_4 , як амбулаторно так і стаціонарно, та постійної опіки над ОСОБА_5 , надання йому нематеріальних послуг (спілкування та підтримка), матеріального забезпечення ОСОБА_4 та надання йому іншої допомоги, яка має матеріальне вираження, - участь у лікуванні та забезпечення хворого необхідними медикаментами, догляд за хворим, приготування йому їжі, з огляду на викликаний тяжкою хворобою безпорадний стан ОСОБА_4 , під час якого останній був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби.

Такий постійний догляд, матеріальне забезпечення хворого, забезпечення побутових потреб ОСОБА_4 здійснювала ОСОБА_2 за власний кошт та своїми силами.

Так, ОСОБА_2 брала безпосередню участь у організації лікування хворого, контактувала з лікарями та іншим медичним персоналом, забезпечувала хворого необхідними ліками, організовувала проходження хворим діагностичних процедур, госпіталізацію хворого тощо.

Крім того, ОСОБА_2 здійснювала постійний догляд за хворим, готувала йому їжу, забезпечувала його чистим змінним одягом та пильнувала за його гігієною.

Позивач вказала, що саме вона постійно спілкувалася з хворим та морально його підтримувала, перебувала із хворим у постійному та цілодобовому контакті.

Після смерті ОСОБА_4 вона займалася його похованням, організовувала похоронно -церемоніальну процедуру, в т.ч. поминальні обіди. Надалі, саме вона за власний кошт облаштовувала могилу покійного ОСОБА_4 надгробним пам`ятником та до сьогодні доглядає його могилу.

Позивач зазначила, що для здійснення догляду за хворим ОСОБА_5 , забезпечення його належного лікування та життєдіяльності загалом, вона віддавала увесь свій час, усі свої сили та кошти.

Позивач вказала, що після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, виданому Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 23.03.2016 р. Спадкоємцем (померлого) першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України є син померлого - ОСОБА_1 .

В той же час вона, ОСОБА_2 , котра, як встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.12.2018 р. в цивільній справі № 607/10694/16-ц, спільно проживала із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем (померлого) четвертої черги за законом.

З огляду на наведене та враховуючи, що ОСОБА_3 тривалий час до дня смерті перебував у безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, не міг забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду та піклування, які отримував від неї, ОСОБА_2 , проживав із нею більше одинадцяти років однією сім`єю без реєстрації шлюбу і вона забезпечувала його догляд і надавала іншу допомогу, яку він потребував, а тому до спірних правовідносин, на думку ОСОБА_2 , підлягають застосуванню положення ч.2 ст. 1259 ЦК України та за нею слід визнати право па спадкування після смерті ОСОБА_3 разом зі спадкоємцем першої черги за законом, і таке її право підлягає встановленню та захисту судом.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_2 у якому вказав, що ОСОБА_3 не перебував у безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, не потребував допомоги для забезпечення умов свого проживання, оскільки вчиняв юридично значимі дії та мав власні кошти на своє утримання. Вказав, що ОСОБА_3 був доцентом і кандидатом наук, що свідчить про його належну оплату праці та його дохід становив більше 100 тисяч гривень в рік, в той час як доходи ОСОБА_2 за період із 2008 року до 2012 року становили орієнтовно 20 тисяч гривень, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не могла матеріально забезпечувати ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Козак Н.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просять їх задовольнити у повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просять відмовити у понвому обсязі.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 - адвокат Фльорків О.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. Щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечив.

Представник Буцнівської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання у якому просить розглядати справу у його відсутності.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він є товаришем померлого ОСОБА_3 . Знайомі з ним із 1973 року. ОСОБА_7 був його викладачем в університеті. Після 1996 року, ОСОБА_8 повернувся зі служби в армії працювати в університет, де з ОСОБА_9 стали частіше спілкуватись, дружити. В серпні 2015 року померлий мав останнього свого студента ОСОБА_10 в якого він був керівником магістерської роботи. Він захистився в кінці серпня. В цей час ОСОБА_9 не раз приїжджав до університету, вони зустрічалися, спілкувалися. Свідок вказав, що на останніх місяцях життя він із померлим часто спілкувались по телефону, зустрічались, їздили разом на дачу. Він неодноразово приходив до ОСОБА_3 додому як на одну квартиру, так і на другу, допомагав із ремонтом. Приходив до нього в лікарню. Після того як його виписали перший раз з лікарні він до нього довідувався додому. Це було приблизно в кінці вересня. ОСОБА_3 передав йому ключ від сейфу і звернувся із проханням принести йому документи, які знаходились у сейфі в університеті. На цей момент він знаходився в гіршому фізичному стані, було видно що він хворіє. Коли він до нього прийшов, ОСОБА_3 був в лежачому положенні, ходити не ходив, проте сидів і міг перевернутися. При спілкуванні був адекватною людиною. Вони спілкувались на різні теми: особисті і робочі. Думки висловлював послідовно. Те, що ОСОБА_3 хворіє, він ще замітив влітку, в червні, коли ОСОБА_3 приїжджав до нього на день народження. Він трохи поповнішав, однак за саму хворобу та діагноз він не знав, це були його припущення. Приблизно з лютого місяця 2015 року ОСОБА_3 почав поправлятися, змінюватися зовні. На його запитання що з ним, він не відповідав. Про хворобу він дізнався коли ОСОБА_3 попав перший раз до лікарні. До цього часу він із ним та із колегами про своє самопочуття не ділився, не жалівся.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона товаришувала із сім`єю ОСОБА_9 . Цю сім`ю вона знає давно. З часу, як ОСОБА_12 і ОСОБА_13 придбали дачу, вони почали ходити один до одного в гості, спілкуватися. ОСОБА_9 були її сусідами по дачі. ОСОБА_14 , сина ОСОБА_15 знає і бачила. Свідок вказала, що ОСОБА_3 захворів приблизно у січні-лютому 2015 року. Коли він захворів, вони продовжували спілкування, але не часто бачились, оскільки ОСОБА_3 не хотів, пояснював це тим, що йому важко. ОСОБА_12 , жінка ОСОБА_9 , розказувала, що вони лікуються, їздять на консультацію. ОСОБА_3 сам розказував, що він погано себе почуває, має слабкість, що хворий. Весь цей час з ним поряд знаходилась його жінка ОСОБА_12 . Вона йому допомагала, купляла ліки, разом була з ним, коли він знаходився в лікарні, разом вони їздили на обстеження. В травні або червні, коли вона бачилась із ОСОБА_12 і ОСОБА_16 , на дачі було видно, що ОСОБА_15 похудав, що стан його здоров`я погіршився. Його розмова була не така як раніше, ослаблена. У жовтні місяці ОСОБА_3 лежав другий раз в лікарні. Про це вона дізналася від ОСОБА_12 , його дружини. Чи позичала ОСОБА_12 гроші на лікування чоловіка вона не знаю, однак неодноразово чула від неї, що їй потрібні гроші, щоб платити лікарям і що вона мала намір в когось позичити. Свідок вказала, що декілька разів також давала їй гроші, в яких сумах не пам`ятає. Останній раз вона бачила ОСОБА_3 у вересні 2015 року, коли вони з ОСОБА_12 приїжджали на дачу і заїжджали до неї з чоловіком. ОСОБА_3 ходив самостійно, був таким, що не потребував сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_17 показав, що доводиться померлому ОСОБА_3 співробітником. У вересні 2015 року він з ОСОБА_3 зустрічались, спілкувалися. Про діагноз його хвороби він не знав. В серпні ОСОБА_3 йому повідомив, що хворий і що з цього приводу звертався до лікарів. На вигляд він трохи поправився і відчував якийсь дискомфорт. У жовтні місяці, коли ОСОБА_3 лежав в лікарні, він з ним спілкувався по телефону декілька разів. У розмові із ним він знаходився в нормальному, адекватному стані. Його фізичний стан він охарактеризувати не може. З другою жінкою, ОСОБА_12 , ОСОБА_3 жив добре, сином пишався, любив його і завжди за нього пам`ятав.

Свідок ОСОБА_18 показав, що у 2015 році лежав в лікарні разом із ОСОБА_3 в одній палаті. Раніше із ним не був знайомий. Знає, що він працював в інституті викладачем. До нього постійно приходила жінка, яка, як я пізніше він дізнався, є його дружиною. Вона приносила йому їжу, кросворди, годувала його. ОСОБА_3 міг сидіти, трохи ходити по палаті, піднятися із ліжка. Інколи самостійно піднімався із ліжка, інколи за допомогою жінки. Інколи їжу приймав самостійно, інколи його годувала жінка ОСОБА_12 . Свідок вказав, що не пам`ятає, чи ОСОБА_3 самостійно відвідував туалет. Фізично він був ослаблений. Свідок ОСОБА_18 додав, що в палату до ОСОБА_3 приходив нотаріус, також був присутній працівник лікарні. ОСОБА_3 підписував документи. Вказав, що можливо він при цьому сам сидів за столом. Крім жінки, медичного персоналу і нотаріуса до померлого ніхто, за його присутності, не приходив.

Свідок ОСОБА_19 показала, що вона із ОСОБА_9 були сусідами по дачі. Вони часто бачились на дачі, спілкувались з ОСОБА_15 і ОСОБА_20 . Про те, що ОСОБА_3 хворий і лежить в лікарні вона дізналась від доньки, яка проходила практику в обласній лікарні. Там вона побачила ОСОБА_12 , яка знаходилась поряд з ОСОБА_3 . Це був перший раз коли його поклали до лікарні. Влітку 2015 року вона часто бачила, як померлий приїжджав на дачу машиною. На той момент вона не підозрювала, що він хворіє. У вересні, коли вона із чоловіком побачили ОСОБА_3 , він був за кермом автомобіля. Коли він вийшов із машини, вона з чоловіком помітили, що виглядав він втомленим і хворобливим. Коли ОСОБА_3 поклали в другий раз в лікарню, вона з чоловіком хотіли провідати його та зателефонували до його жінки ОСОБА_12 , однак вона повідомила, що ОСОБА_15 погано себе почуває. На наступний день, ранком, вона зателефонувала і повідомила, що ОСОБА_3 помер.

Свідок ОСОБА_1 , показав, що є рідним сином померлого ОСОБА_3 . Із своїм батькомвін перебував в хороших відносинах. Вони часто телефонували один одному, на вихідних він постійно приїжджав із ОСОБА_21 . Хоча його батьки розлучились, він із татом проводили дуже багато часу разом. Проводили багато часу на дачі. Разом з батьком виконували господарські роботи: косили траву, збирали сміття. Він допомагав батькові з ремонтом, який і планувався і виконувався ще у вересні 2015 року, перед тим як батько ліг у лікарню. Свідок вказав, що його батько ОСОБА_3 був у хорошій фізичній формі. Постійно займався спортом. Ніколи не хворів, постійно був в гарному настрої. До останніх місяців працював в університеті, брав участь у змаганнях із шахів. Знаходячись в лікарні на лікуванні, до нього на підпис приносили документи, тобто до останнього часу він обіймав свою посаду, здійснював свої трудові функції. До 20 вересня 2015 року його батько ОСОБА_3 працював і виходив на роботу. Останні місяці він почав себе погано почувати, замітив що почав збільшуватись живіт, почав набирати вагу, змінився колір обличчя. У вересні 2015 року батько звернувся до нього за порадою щодо свого стану здоров`я. Свідок вказав, що порадив йому звернутися до лікарів, так як перед цим він пробував сидіти на дієті, що не допомогло. В кінці вересня 2015 року він звернувся до лікарів і його поклали до лікарні. Раніше батько про своє захворювання йому нічого не розказував. Коли він відвідував його у лікарні, стан батька був досить задовільний. Він вільно пересувався по коридору лікарні, міг обходитись без сторонньої допомоги, він із батьком часто виходив прогулюватись на коридор, спілкувались з медсестрами. До батька часто приходили колеги по роботі, студенти дипломники, він постійно був на звязку. Також, свідок пояснив, що він та його мама, друзі батька запитували у нього чи потрібна йому допомога. Він та інші люди допомагали батькові чим могли. Співробітники допомагали грошима, також приносили їжу, фрукти. Університет виділяв кошти його татові на лікування, про що є відповідна довідка. Свідок додав, що останні два-три дні до смерті його батько ОСОБА_3 дійсно почував себе погано.

Свідок ОСОБА_22 показала, що вона є співробітником померлого ОСОБА_3 . Пояснила, що влітку 2015 року ОСОБА_3 працював, їздив за кермом автомобіля. На початку серпня 2015 року вони разом з колегами святкували День народження ОСОБА_3 . Увесь 2015 рік для своїх років ОСОБА_3 знаходився в гарному фізичному стані. Любив працювати на дачі. Завжди був енергійним. 1 вересня 2015 року ОСОБА_3 був на роботі, в університеті, працював. Останній раз вона його бачила 15 вересня 2015 року. Разом з колегами вона замітила, що він трохи похудав, однак живіт у нього був збільшений. Вони не підозрювали, що у нього таке важке захворювання. Ще у червні 2015 році він хвалився, що сам обробляв грядки на дачі. Про його діагноз вона дізналась після того, як його поклали у лікарню в кінці вересня 2015 року. Свідок вказала, що на роботі не раз збирали кошти і передавали ОСОБА_3 . Особисто вона хотіла його провідати в лікарні, але він відмовлявся, не хотів щоб хтось до нього приходив. По телефону вони спілкувались майже кожного вечора. Додала, що ОСОБА_3 мав надію вилікуватись і побачитись з усіма на роботі. ОСОБА_3 , будучи на лікуванні в лікарні, приїжджав в університет. Те, що ОСОБА_3 проживає з жінкою, ніхто з колег не знав. Офіційно свою жінку він ніколи не представляв. Свідок пояснила, що у 2014 році, коли ОСОБА_3 потрапив до лікарні з мікроінсультом, вона побачили там ОСОБА_23 . Усі цінні папери, гроші, золоті вироби ОСОБА_3 тримав у сейфі на роботі. Дуже любив свого сина ОСОБА_24 , завжди хвалився ним, їздив до нього в Чернівці. Він не раз говорив, що будує дачу для ОСОБА_24 , планував, що син буде приїжджати разом із сім`єю та відпочивати. Практично усі гроші, що він заробляв, він вкладав у дачу, робив із неї житловий будинок. Додала, що поминальний обід на 9 день після поховання ОСОБА_3 оплачував університет.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видане Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 22.03.2016 року батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_25 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції від 31 жовтня 2015 року - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно постанови державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Боберської О.А. від 15 вересня 2016 року - ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку, передану для індивідуального садівництва, що розташована в селі Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:2031 та легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 .

23.03.2016 року, ОСОБА_1 звернувся до Першої тернопільської державної нотаріальної контори із заявою в якій вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 та на день смерті якого залишилось спадкове майно, яке він приймає.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу від 28.03.2016 року - приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 29 жовтня 2015 року по реєстру №4674 посвідчено заповіт від імені ОСОБА_3 , 1951 року народження, згідно якого все його майно, де б воно не було і з чого в воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_2 .

07.04.2016 року, ОСОБА_2 звернулась до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_1 .

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року, яке ухвалено в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Наталії Миколаївни про визнання заповіту недійсним - у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 , який складений в користь ОСОБА_2 та посвідчений 29.10.2015 року приватним нотаріусом Мартюк Н.М. - відмовлено. Згідно вказаного рішення судом встановлено, нікчемність правочину - заповіту, який складений від імені ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 та посвідчений 29.10.2015 року приватним нотаріусом із дати його вчинення - 29.10.2015 року, тобто є таким, що за його умовами юридичні наслідки не настають.

Із наявної у справі медичної документації щодо ОСОБА_3 вбачається, що останньому був встановлений діагноз - вірусний гепатит «С» з трансформацією в цироз печінки, наслідком якої у ОСОБА_3 було діагностовано декомпенсовану портальну гіпертензію, асцит, гепаторенальний синдром, лівобічний гідроторакс, метаболічну кардіоміопатію, фібриляцію передсердь, енцефалопатію із вираженою загальною мозковою симптоматикою, церебральну кому ІІ-ІІІ ст., печінково-ниркову недостатність.

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2019 року, яке ухвалено в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно - позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року до 31 жовтня 2015 року. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (половину) транспортного засобу DAEWOO LANOS, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , котрий зареєстрований за ОСОБА_3 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Згідно вказаного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2019 року судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ним було зареєстровано:

-легковий автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 07 жовтня 2005 року:

-садовий будинок АДРЕСА_1 в садівничому товаристві «Трудове літо», загальною площею 115,1 кв.м., в селі Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_6 від 29 жовтня 2015 року, виданим Адміністратором центру надання адміністративних послуг Тернопільської РДА та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКК №052143 від 29 жовтня 2015 року, виданого Адміністратором центру надання адміністративних послуг Тернопільської РДА;

-земельна ділянка для індивідуального садівництва, площею 0,0604 га, що розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:2031, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ТР №00015, виданого 25 жовтня 1993 року головою Буцнівської сільської Ради народних депутатів та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 від 13.10.2015 року.

Крім цього, у вказаному рішенні суд дійшов до переконання, що за ОСОБА_2 слід визнати право власності на 1/2 (половину) транспортного засобу DAEWOO LANOS, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки вказаний автомобіль був придбаний у 2005 році, за час коли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, однак не перебували у шлюбі, а тому суд в порядку поділу вказаного автомобіля визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (половину) зазначеного транспортного засобу.

За результатами розгляду справи по суті, проаналізувавши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, показання свідків суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення у повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За вказаних обставин справи суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законні та обґрунтовані, оскільки він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановлений законом шестимісячний строк прийняв спадщину після його смерті, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори, а тому вправі вимагати визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на майно, яке належало на праві власності його батькові на час його смерті, а саме на: садовий будинок АДРЕСА_1 в садівничому товаристві «Трудове літо», загальною площею 115,1 кв.м., в селі Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0604 га, що розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:2031 та на 1/2 частину легкового автомобіля марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 .

Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 слід відмовити виходячи із наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_2 довела, що вона спільно проживала із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року до 31 жовтня 2015 року, що встановлено судовим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2018 року.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом встановлено, що померлому ОСОБА_3 був встановлений діагноз вірусний гепатит «С» (цироз печінки). Через вказане захворювання він двічі госпіталізувався. Остання госпіталізація мала місце всередині вересня 2015 року.

Суд вважає, що третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 не вправі претендувати на одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги - сином померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , оскільки, на думку суду, нею не доведено, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу спадкодавцеві ОСОБА_3 який через важку хворобу був у безпорадному стані.

Твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 протягом тривалого періоду часу через тяжку хворобу був у безпорадному стані суд вважає недоведеним, оскільки суд погоджується, що ОСОБА_3 хворів на важке захворювання - вірусний гепатит «С» (цироз печінки), однак суд вважає, що померлий ОСОБА_3 через вказане захворювання не перебував протягом тривалого часу у безпорадному стану, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи госпіталізованим для лікування орієнтовано в середині вересня 2015 року, до цього часу не знаходився у безпорадному стані, так як відвідував роботу, працював на дачі, водив автомобіль, спілкувався із друзями, колегами по роботі, що доводиться показаннями свідків, які допитані судом в ході розгляду справи по суті. Більше того, будучи госпіталізованим в середині вересня 2015 року, ОСОБА_3 міг самостійно пересуватись у медичному закладі, приймати їжу, спілкуватись, підписувати документи, що також доводиться показаннями свідків, враховуючи те, що факт смерті ОСОБА_3 мав місце 31 жовтня 2015 року.

Твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 не був спроможний протягом тривалого періоду часу самостійно забезпечувати свої життєві потреби та потребував сторонньої допомоги, суд вважає голослівними.

Посилання ОСОБА_2 на те, що вона оплачувала витрати пов`язані із похованням ОСОБА_3 , організацією поминальних обідів, облаштуванням надгробного пам`ятника судом до уваги не беруться, оскільки понесення вказаних витрат не дає права ОСОБА_2 на одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, відповідно до положень ч.2 ст. 1259 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1258, 1261, ч.2 ст. 1259 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 352-356 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0604 га, що розташована на території Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:2031 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання ОСОБА_2 права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та надати ОСОБА_2 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 разом із спадкоємцем першої черги за законом - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_7 .

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич