Справа № 361/2547/21
провадження № 2-к/361/4/21
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 квітня 2021 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. при розгляді клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,-

в с т а н о в и в:

До суду звернулася ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Перевіривши подане клопотанням, приходжу до наступного.

Відповідно до частини першої статті 462 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно зі статтею 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до статті 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконаним рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та його розгляд має відбуватись з дотриманням певних умов, зокрема статей 466-467 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 466 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Частиною другою та третьою статті 466 ЦПК України імперативно визначено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додається, зокрема засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання, офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено у самому рішенні), засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів в Україні подаються в порядку, визначеному відповідним міжнародним договором.

Пунктом 7 Постанови передбачено, що до клопотання мають бути додані всі документи, передбачені відповідним міжнародним договором, зокрема: рішення іноземного суду або його засвідчена копія та офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, або про те, що воно підлягає виконанню до набрання законної сили (якщо цього не видно з самого рішення), а також належно засвідчені оригінал арбітражного рішення або його копія, а якщо цього вимагає відповідний міжнародний договір, - і офіційний документ про те, що воно набрало законної сили.

Згідно із статтею 15 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом.

Відповідно до статті 51 вищевказаного Договору Клопотання про визнання і виконання рішення може бути подане безпосередньо до відповідного суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, або також за посередництвом суду, який розглядав справу в першій інстанції. До клопотання потрібно додати: 1) рішення або його завірену копію разом з підтвердженням, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, якщо рішення не набрало законної сили, разом з підтвердженням, що воно підлягає виконанню, якщо це не витікає з самого рішення; 2) документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесене рішення і яка не приймала участь у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином, згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене; а в випадку обмеженої процесуальної здатності сторони - документ, який підтверджує, що та сторона була представлена належним чином; 3) завірений переклад клопотання, а також документів, зазначених в підпунктах 1-2, на мову тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Слід зауважити, що копія рішення суду може бути засвідчена лише судом, який його ухвалив, або компетентним органом у державі походження.

Разом з тим, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення суду не додано засвідченої в установленому порядку копії рішення іноземного суду про примусове виконання, офіційного документу про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, а про це не зазначено у самому рішенні.

Так, до клопотання додана ксерокопія рішення іноземного суду із зазначенням «Копія вірна пр-к стягувача (підпис) ОСОБА_2 26.03.21», проте, представник стягувача відповідно до вищенаведених положень не уповноважена засвідчувати копію іноземного рішення суду.

Згідно із частиною четвертою статті 466 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду повернути заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 260, 466 ЦПК України,

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду залишити без розгляду та повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.М. Петришин