20.04.2021 Провадження № 2/337/1065/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.
за участю секретаря Шаповалової А.В.
В С Т А Н О В И В :
18.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені в розмірі 173615,78 грн. за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на невиконання відповідачем рішення суду від 06.04.2010р. В позові зазначила, що має неповнолітнього сина, батьком якого є відповідач. На утримання сина рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.02.2010р. з відповідача на її користь були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно. Відповідач від сплати аліментів на утримання дитини ухиляється. Згідно довідки державного виконавця Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 173615,78 гривень. Розмір заборгованості відповідачем не оскаржувався. Оскільки ця заборгованість виникла з вини відповідача, вона просить стягнути неустойку (пеню) відповідно до ст.196 СК України
Ухвалою суду від 24.03.2021 року провадження по справі відкрито. Справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, заявлений позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений у встановленому порядку.
Відзив на позов у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України відповідачем не надано, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2010р. з відповідача на її користь були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.02.2010р. і до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист №2-1280 від 06.04.2010р., який знаходиться на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).
Згідно розрахунку державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя від 16.02.2021 заборгованість відповідача ОСОБА_2 по аліментам становить 173615,78 грн.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину.
У відповідності до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України (в редакції Закону України від 17.05.2017р. № 2037-VIII, який набрав чинності з 08.07.2017р. і діє на момент розгляду справи), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам саме з вини відповідача.
Так, судом встановлено, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача ОСОБА_2 , оскільки останній, достовірно знаючи про наявність відповідного рішення суду, за яким він був зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивачки, а також про розмір аліментів, що підлягають сплаті і період виконання цього обов`язку, не сплачував аліменти в необхідному розмірі, чим допустив утворення заборгованості по аліментам, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач суду не надав.
Таким чином, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивача права на стягнення неустойки на підставі ст.196 СК України.
При визначенні суми пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, розглядаючи справу відповідно до ст.13 ЦПК України в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що позивачкою визначений період прострочки сплати заборгованості по аліментам з 26.02.2010р. по 31.01.2021р., що становить 3710 днів.
Розрахунок пені проведений позивачкою, становить 665321,13 грн. з наступного розрахунку: 173615,78 грн :100% х 3710 дн.
В той же час, суд враховує, що з 08.07.2017р. набули чинності зміни до ст.196 СК України, згідно з якими одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, в т.ч. акт цивільного законодавства, не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення ч.1 ст.58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.
Таким чином, беручи до уваги, що Законом України від 17.05.2017р. № 2037-VIII, який набрав чинності з 08.07.2017р., внесені зміни до ст.196 СК України в частині обмеження максимального розміру пені, яка стягується на користь одержувача аліментів, 100-відсотковим розміром заборгованості по аліментам, що, на думку суду, пом`якшує юридичну відповідальність платника аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів саме в сумі 100% розміру заборгованості по аліментам, тобто 173615,78 грн.
На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Крім того, позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, тому у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судових збір на користь держави.
Керуючись ст.58 Конституції України, ст.180,184,195,196 СК України, ст.ст. 11,13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України
Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована : АДРЕСА_1 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі 173615,78 грн. станом на 31.01.2021 року .
Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) судовий збір на користь держави у сумі 908 грн.
Копію рішення надіслати сторонам.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлений 20.04.2021 року. Повний текст рішення надіслати сторонам

Суддя: Л.Г. Салтан