справа № 208/2808/21
№ провадження 2-з/208/83/21
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2021 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянув матеріали заяви ОСОБА_1 «про забезпечення позову»,-

встановив:

15.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, до подання позовної заяви, з заявою «про забезпечення позову», згідно до якої прохає:

- заборонити відчуження нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 утримуватись від будь-яких дій, пов`язаних з передачею в іпотеку, заставу, оренду, користування будь-яким іншим особам нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В своїй заяві позивач зазначає, що він має намір подати позов до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним (удаваним) в частині зазначення покупця та визнання права власності на майно, а саме купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 укладений 16 березня 2021 року між ОСОБА_4 , як продавцем та ОСОБА_5 , як покупцем, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є. зареєстрованого в реєстрі № 151, в частині суб`єктного складу щодо сторони покупця по договору та визначити стороною по даному договору на боці покупця ОСОБА_1 , та визнати за ним право власності

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

15.04.2021 рік, ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову, в порядку ч. 2 ст. 149 ЦПК України, до подання позовної заяви

Так, згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до заяви про забезпечення позову визначені в ч. 1 ст. 151 ЦПК України. Вона повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Так з викладених обставин встановлено, що позивач ОСОБА_1 має намір подати майновий спір, предметом якого є зазначена у заяві квартира та право на неї, в супереч вимогам статті 151 ЦПК України не вказано ціна позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Позивач ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову до подачі позовної заяви не зазначив, яким чином невжиття заходу забезпечення позову, який він просить застосувати, утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову з яким він має намір звернутися до суду. ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, не вказав всі сторони по справі, та третіх осіб.

Суд зазначає, що у складі осіб, які беруть участь у справах позовного провадження, стаття 26 ЦПК виділяє третіх осіб. Будь-яка справа позовного провадження обов`язково передбачає участь у ній двох сторін: позивача й відповідача. Але, крім сторін, у наслідках вирішення справи можуть мати заінтересованість і інші особи, які не є суб`єктами спору, переданого на розгляд і вирішення суду. Вони отримали законодавче визначення як треті особи, які вступають у процес від свого імені і для захисту власних інтересів, оскільки рішення суду між сторонами так чи інакше може вплинути на їхні права, свободи та інтереси. Позивачем не визначені треті особи, права та інтереси яких можуть бути порушені при винесені рішення. Участь третіх осіб у цивільному процесі забезпечує можливість більш повного з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, допомагають правильно вирішити спір між сторонами, сприяють визначенню прав, обов`язків інших осіб, які беруть участь у справі та запобігають ухваленню судом суперечливих рішень.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не аргументував заяву про забезпечення позову, щодо застосовування заходів забезпечення позову не надав доказів щодо реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, не вказав всі сторони які будуть мати процесуальний статут при розгляді справи. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість того, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Враховуючи вище викладене, в заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст.ст.150,153,259-261 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 «про забезпечення позову» - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно до 15.5) Перехідних положень ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. 15.8) оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Суддя Івченко Т. П.