Справа № 188/483/20
Провадження № 2/188/21/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №188/483/20

позивач : ОСОБА_1

відповідачі:

ОСОБА_2 ;

ОСОБА_3

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів сплачених в якості авансу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що просить стягнути з відповідачів за попереднім договором купівлі-продажу, витрати на оформлення документів на житловий будинок, витрати на проведення централізованого водопостачання до житлового будинку, інфляційні втрати та 3 % річних у зв`язку з наступним.

01.09.2016 року позивачка разом з відповідачами домовилися про те, що позивачка купує у відповідачів житловий будинок, розташований за адресою:

АДРЕСА_1 за 150 000 грн.

Попередній договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку у формі, передбаченій законодавством, у письмовій формі з наступним нотаріальним посвідченням, між сторонами укладено не було.

Позивачка сплатила на користь кожного з відповідачів по 26020.00 грн., про що відповідачі склали розписки від 01.09.2016 р. Згідно вказаних розписок відповідачі зобов`язалися до 01.10.2017 р., оформити правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок шляхом отримання у нотаріуса свідоцтв про право на спадщину та укласти з позивачкою договір купівлі-продажу з його нотаріальним посвідченням.

Також позивачка перерахувала на користь ОСОБА_3 26.07.2017 р., грошові кошти в розмірі 3819,10 грн., - в якості авансу за житловий будинок.

Крім того, позивачка оплатила власними коштами:

3000,00 грн., - послуги КП "Павлоградське МБТІ" щодо оформлення технічного паспорту на вказаний житловий будинок;

3500,00 грн., - витрати на оформлення спадщини у нотаріуса;

1405,00 грн., - оплата коштів за проведення централізованого водопостачання до житлового будинку відповідачів.

Тобто, додаткові витрати позивачки склали 7905,00 грн., - витрати, які збільшили заборгованість і які мають бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, по 3952,50 грн. кожним.

На вказану суму грошових коштів відповідачі обіцяли зменшити суму вартості житлового будинку.

Отже, позивачка вважає, що ОСОБА_2 заборгував позивачці грошові кошти на загальну суму 29972,50 грн.. зокрема:

26020,00 грн., - аванс за житловий будинок;

3952,50 грн., - 1/2 частина витрат, понесених позивачкою на оформлення техпаспорту БТІ, витрати на оформлення спадщини на житловий будинок, витрати на водопостачання.

ОСОБА_3 заборгувала позивачці грошові кошти на загальну суму 33791.60 грн.. зокрема:

26020,00 грн., - аванс за житловий будинок згідно розписки;

3819,10 грн., - аванс за житловий будинок згідно квитанції ПАТ КБ "Приватбанк" від 26.07.2017 р.;

3952,50 грн., - 1/2 частина витрат, понесених Позивачкою на оформлення техпаспорту БТІ, витрати на оформлення спадщини на житловий будинок, витрати на водопостачання.

До вказаної в розписках дати 01.10.2017 р., відповідачі свої зобов`язання не виконали, спадщину на своє ім`я не переоформили, що унеможливило укладення договору купівлі-продажу у погоджений сторонами строк. Відповідачі спадщину оформили значно пізніше, ОСОБА_2 24.10.2019 р., а ОСОБА_3 18.01.2019 р.

Отже перебіг строку позовної давності розпочався з 01.10.2017 р., - дати, з настанням якої відповідачі не вчинили дії по переоформленню спадщини та з якої безпідставно володіють та користуються грошовими коштами позивачки.

Протягом цього часу позивачка домовилася про придбання іншого житлового будинку, в якому зараз і проживає, для купівлі якого їй необхідні кошти, у тому числі сплачений на користь відповідачів аванс та витрати на виготовлення правовстановлюючих документів, витрат на проведення централізованого водопостачання до житлового будинку, витрат на встановлення вхідних дверей в житловий будинок.

Отримані за будинок кошти у вигляді авансу та витрат на виготовлення правовстановлюючих документів, витрат на проведення централізованого водопостачання до житлового будинку, витрат на встановлення вхідних дверей в житловий будинок, відповідачі добровільно повертати відмовляються.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому і попереднім договором сторін не було встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, то передана позивачем на користь відповідачів грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Крім того, позивач вважає необхідним стягти з боржників крім існуючої заборгованості інфляційні збитки та три відсотки річних, що складає: відносно ОСОБА_2

5020,31 грн. - інфляційні збитки;

2282,91 грн. - 3% річних;

відносно ОСОБА_3

5659,99 грн. - інфляційні збитки;

2573,79 грн.- 3% річних.

Отже загальна сума грошових коштів, яка підлягає стягненню з відповідачів складає: 79301,10 грн.

Відповідачами подано до суду відзив на позов з пропозицією укласти з позивачкою мирову угоду, а у випадку її відмови в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві зазначено, що відповідачі із позовними вимогами позивачки щодо стягнення грошових коштів не згодні.

Щодо відсутності належних доказів відмови відповідачів від укладення договору купівлі-продажу будинку.

Обґрунтовуючи позовну заяву позивачка зазначає, що:

01.09.2016 року позивачка разом з відповідачами домовилися про те, що позивачка купує у відповідачів житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за 150000.00 грн.

Попередній договір купівлі-продажу будинку укладено не було, але на підтвердження майбутніх намірів купити будинок позивачка сплатила відповідачам по 26020.00 грн кожному, що підтверджується розписками відповідачів від 01.09.2016р.

Відповідачі визнали, що свої зобов`язання не виконали, але це сталося з незалежних від них, об`єктивних причин.

ОСОБА_2 не мав можливості оформити право на спадщину за станом здоров`я, а ОСОБА_3 не мала можливості оформити право на спадщину у зв`язку з тим, що їй необхідно було переїхати до м. Донецька на постійне місце проживання, про що позивачці було достеменно відомо, адже сторони спілкувались між собою по телефону і під час розмов позивачка погоджувалась зачекати оформлення відповідачами спадщини.

Разом з тим, відповідачі вже оформили право на спадщину, що підтверджується відомостями з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №211862141 від 09.06.2020р.

Наразі відповідачі не відмовляються від укладення договору купівлі-продажу будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , адже не відчужили житловий будинок у будь-який спосіб, у зв`язку з чим подали до суду пропозицію укласти з позивачкою мирову угоду, яка не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших , укладається на користь позивачки, адже вартість будинку з 01.09.2016 року (дата написання розписок про отримання коштів) зі 150000.00 грн значно збільшилась на ринку нерухомості.

Крім цього, відповідачі зазначають, що позивачка користувалася цим будинком з 01.09.2016 року, у неї до цього часу знаходяться ключі від будинку і відповідачі проти цього не заперечували, адже вважали, що після оформлення ними прав власності на будинок вони укладуть договір купівлі-продажу, а тому вважають доцільним укласти мирову угоду, додану до відзиву.

Щодо відсутності належних доказів того, що позивачкою понесені витрати на оформлення спадщини, проведення водопостачання та оформлення технічного паспорту, відповідачі вважають такі позовні вимоги позивачки безпідставними та такими, що не підтверджені належними та достатніми доказами.

Ознайомившись з письмовими доказами, які були додані до позову позивачкою, а саме:

карткою АТ «Приватбанк» «Універсальна» з № НОМЕР_1 ; скрин-шотами інтернет-ресурсу «Приват24»; квитанцією АТ «Приватбанк» №0.0..1 від 14.01.2020р.; квитанцією АТ «Приватбанк» від 26 липня 2017 року; квитанцією до прибуткового касового органу від 08.06.2017 року на імя ОСОБА_1 , вони не вважають їх належними.

Відповідачі зазначили, що в дублікаті чека АТ «Приватбанк» №0.0.1 від 23.11.2018р. на суму 3000.00 грн платником зазначена відповідачка, ОСОБА_3 ; з платіжної картки з № НОМЕР_2 та з скрин-шоту особистого кабінету «Приват 24» не вбачається, що ця картка належить саме позивачці, ОСОБА_1 ; з чеку АТ «Приватбанк» на суму 3824,00 грн також не вбачається, що платником була позивачка ОСОБА_1 .

Відповідачі у відзиві зазначили про безпідставність позовних вимог позивачки про стягнення з них суми інфляційних збитків та 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

В розписках відповідачів від 01.09.2016р. не зазначено, що сума грошових коштів є позикою, наданою позивачкою і що ця сума позики повинна бути повернутою у строк до 01.01.2017р., а тому наслідки невиконання грошового зобов`язання, встановлені ст. 625 ЦК України не можуть бути застосовані до виниклих правовідносин.

Позивач надала до суду заяву про розгляд позову у її відсутність.

Відповідачка ОСОБА_3 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, поштові рекомендовані конверти з судовими повістками повідомлення №425 та №220 були повернуті до суду з позначкою про причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково .

Надану відповідачами заяву про укладання мирової угоди позивачка не підписала.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Розпискою (а.с.8) підтверджується, що відповідач , ОСОБА_2 , дійсно отримав від позивачки грошові кошти в розмірі 26020 грн. за продаж отриманого у спадок будинку по АДРЕСА_2 , зобов`язувався отримавши свідоцтво про право на спадщину укласти договір купівлі-продажу до 01.10.2017 року.

Розпискою (а.с.9) підтверджується, що відповідачка , ОСОБА_3 , дійсно отримала від позивачки грошові кошти в розмірі 26020 грн. з належних їй 75000 грн. за продаж отриманого у спадок будинку по АДРЕСА_2 , зобов`язувалася отримавши свідоцтво про право на спадщину та укласти договір купівлі-продажу до 01.10.2017 року.

Судом встановлено, сторони не укладали договір купівлі-продажу будинку, але перебувають у цивільно-правових відносинах.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правовим висновком Постанови ВС від 08.04.2021 по справі № 640/19696/17 визначено, що відповідно до частин першої, третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору.

Тобто, у попередньому договорі, крім основного зобов`зання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, сторони зобов`язалися укласти основний договір у строк до 01.10. 2017 року, однак договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами у справі не було укладено, внаслідок чого передані позивачем грошові кошти є авансом, а оскільки чинним законодавством не передбачено залишення авансу у сторони попереднього договору на випадок неукладення основного договору, то ці кошти підлягають поверненню позивачу в тому розмірі, в якому вони передавалися.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, а також правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження

№ 61-22682св1 та від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14-ц (провадження № 61-6475св20).

Відповідачі взяті на себе зобов`язання до 01.10.2017 року, встановленого розписками строку не виконали, отримані ними від позивачки кошти є авансом і підлягають поверненню позивачу в розмірі 26020 грн. з кожного відповідача.

Крім того, документально підтверджуються додаткові витрати позивачки, а саме:

сплата 3000,00 грн. за оформлення технічного паспорту на вказаний житловий будинок;

1405,00 грн., - оплата коштів за проведення централізованого водопостачання до житлового будинку відповідачів.

Суд приходить до висновку, стягненню з відповідачів в рівних частинах підлягають документально підтверджені додаткові витрати позивача за оформлення технічного паспорту та за проведення централізованого водопостачання на загальну суму 4112.05 грн., тобто по 2202.5 грн. з кожного відповідача, по 28222.50 грн. з кожного.

Відповідно до наданих позивачкою документів вона, в рахунок авансу сплатила від імені ОСОБА_3 послуги нотаріуса в розмірі 3819.10 грн.

Згідно поданої до суду заяви від 05.02.2021 року, ОСОБА_3 визнала позовні вимоги в повному обсязі, а тому, її заборгованість позивачці складає (28222.50 грн. +3819.10) 32041.60 грн.

Витрати позивачки на суму 3500,00 грн., зазначені як витрати на оформлення ОСОБА_2 спадщини у нотаріуса документально не підтверджені, ОСОБА_2 не визнані, а тому стягненню з ОСОБА_2 не підлягають.

Відповідно до розписок, відповідачі, отримавши в якості авансу грошові кошти, зобов`язувались отримати свідоцтво про право на спадщину і укласти з позивачкою договір купівлі продажу будинку до 01.10.2017 року.

Суд вважає, що відповідно до положень ч.2 ст.265 ЦК України боржники, на вимогу позивачки, зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за період з 02.10.2017 року до 15.04.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Процентні ставки Національного банку України, інших банків України, а також дохідність ОВДП на первинному ринку встановлюються в процентах у річному обчисленні.

Заборгованість ОСОБА_2 складає 28222.50 грн.

Відповідно до калькуляторного розрахунку:

3% річних з 02.10.2017 до 15.04.2020 складають 2149.65 грн.;

витрати від інфляції з 02.10.2017 до 15.04.2020 складають 4992.56 грн.

Враховуючи зазначене з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивачки заборгованість на загальну суму 35364.71грн., яка складається:

26020.00 грн. сплачений аванс за будинок;

2202.5 грн. 1/2 частина втрат за оформлення технічного паспорту та за проведення централізованого водопостачання;

2149.65 грн. 3% річних;

4992.56 грн. - втрати від інфляції.

Заборгованість ОСОБА_3 складає 32041.60 грн.

Відповідно до калькуляторного розрахунку:

3% річних з 02.10.2017 до 15.04.2020 складають 2440.54 грн.;

витрати від інфляції з 02.10.2017 до 15.04.2020 складають 5668.16 грн.

Враховуючи зазначене з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивачки заборгованість на загальну суму 40150.30 грн., яка складається:

26020.00 грн. сплачений аванс за будинок;

2202.5 грн. 1/2 частина втрат за оформлення технічного паспорту та за проведення централізованого водопостачання;

3819.10 грн. -, в рахунок авансу сплата від імені ОСОБА_3 послуги нотаріуса;

2440.54 грн. 3% річних;

5668.16 грн. - втрати від інфляції.

Стягнення з відповідачів 3% річних та втрат від інфляції на користь позивачки попередньої оплати у виді авансу за будинок грошових коштів відповідають практиці Верховного Суду.

Відповідно до Правового висновку Постанови ВП ВС від 22.09.2020 по справі № 918/631/19 Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України та Верховного Cуду щодо застосування частини другої статті 625 ЦК України у випадку прострочення зобов`язання з повернення суми попередньої оплати товару, визначивши, що правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у постачальника (продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати і 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачки .

Сплачений позивачем судовий збір на суму 840 грн.80 коп. враховуючи, що позовні вимоги фактично задоволені, підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до довіреності від 04.06.2020 року, договору про надання правової допомоги №04/2020 від 15.04.2020 року, акту приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №04/2020, заключної виписки АТ КБ`ПРИВАТБАНКУ» витрати позивачки на професійну правничу допомогу склали 5500 грн. , документально підтверджені і підлягають сплаті на її користь відповідачами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 265, 570, 625, 626, 693 ЦК України , ст.ст. 4, 258, 133, 141 264- 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 , суму заборгованості у розмірі 35364.71грн., яка складається зх. наступного:

26020.00 грн. сплачений аванс за будинок;

2202.5 грн. 1/2 частина втрат за оформлення технічного паспорту та за проведення централізованого водопостачання;

2149.65 грн. 3% річних;

4992.56 грн. - втрати від інфляції.

на користь ОСОБА_1 яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 рнокпп НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 рнокпп НОМЕР_5 , суму заборгованості у розмірі 40150.30 грн., яка складається:

26020.00 грн. сплачений аванс за будинок;

2202.5 грн. 1/2 частина втрат за оформлення технічного паспорту та за проведення централізованого водопостачання;

3819.10 грн. -, в рахунок авансу сплата від імені ОСОБА_3 послуги нотаріуса;

2440.54 грн. 3% річних;

5668.16 грн. - втрати від інфляції

на користь ОСОБА_1 яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 рнокпп НОМЕР_4 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 та ОСОБА_3 яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 рнокпп НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 рнокпп НОМЕР_4 судовий збір в розмірі 840 грн.80 коп. та витрати позивачки на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна