КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/7852/2021 Головуючий в суді 1 інстанції Васильченко О.В.
Унікальний номер справи: 758/7535/17
У Х В А Л А

21 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Ящук Т.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова Костянтина Юрійовича про визнання договору дарування недійсним,

встановив:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова Костянтина Юрійовича про визнання договору дарування недійсним.

Не погоджуючись з ухвалою, 09 лютого 2021 року ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку подала апеляційну скаргу, яка подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України. При цьому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали прохальна частина апеляційної скарги не містить.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що про розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову вона повідомлена не була. В день постановлення оскаржуваної ухвали її представник ОСОБА_4 знаходився в залі суду, в якому було заплановане засідання не по заяві про скасування заходів забезпечення позову, а засідання щодо розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала постановлена судом 10 грудня 2020 року у відсутність учасників справи.

10 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить його заява та розписка від 10 грудня 2020 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: зокрема, на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Однак в прохальній частині апеляційної скарги скаржник не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та відсутнє клопотання/заява про поновлення строку.

Отже, скаржнику необхідно подати обґрунтовану заяву/клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

З огляду на викладене, враховуючи те, що апеляційна скарга на оскаржуване судове рішення подана поза межами процесуального строку, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник не порушує, суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без руху, надавши строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали - для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім того, апеляційна скарга подана з порушенням вимог ст. 356 ЦПК України, оскільки до апеляційної скарги не надано документів, що підтверджують сплату судового збору (п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України).

В апеляційній скарзі скаржник просить звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що апеляційна скарга не є самостійною позовною вимогою в розумінні КАС і не входить до ціни позову, тому не підлягає оплаті окремо. Судовий збір не оплачується при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподіл судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення.

Проте, апеляційний суд не приймає до уваги зазначені посилання, оскільки скаржник звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду, яка відповідно положень ст. 3 та п. 9 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», є об`єктом справляння судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що до апеляційної скарги додано клопотання, в якому представник скаржника просить звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у зв`язку з поганим фінансовим станом як пенсіонера, яка отримує 2230 грн. пенсії.

Проте, апеляційний суд не приймає до уваги зазначені обставини, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

В п. 29 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, зазначено, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК (в редакції 2004 року) єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК (в редакції 2004 року) повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Однак, жодних доказів, які б свідчили про майновий стан або документів, які підтверджують вказані обставини, скаржником до апеляційної скарги не додано.

Отже, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою судовий збір справляється за ставкою - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15).

Отже, скаржник повинна сплатити судовий збір в розмірі 454 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: отримувач коштів: УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача: UA0026010, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, скаржник просить:

1) зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , яка знаходиться у власності ОСОБА_1 згідно з договором купівлі-продажу від 07.11.2017р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Левчук І.І.

2) розірвати договір купівлі-продажу від 07.11.2017 р. №1950, виданий ОСОБА_5 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, індексний номер 37997527.

3) витребувати з ОСОБА_3 кошти в розмірі 36612 доларів США згідно з п.№8 договору купівлі-продажу №1950 від 07.11.2017р. на користь ОСОБА_1 .

4) повернути у власність ОСОБА_6 спірну квартиру для забезпечення позову ОСОБА_2 по справі Подільського районного суду №758/7535/17.

Відповідно до ч.1 ст. 24 ЦПК України апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

В даному випадку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість ухвали Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, вимоги щодо розірвання договору купівлі-продажу, витребування коштів та повернення у власність квартири, що зазначені в прохальній частині апеляційної скарги, не можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Також в апеляційній скарзі не зазначено:

- в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість ухвали суду (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

- яке рішення просить ухвалити скаржник за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідно до повноважень апеляційного суду, що передбачені ст. 374 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 356 ЦПК України, в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Проте, в поданій апеляційній скарзі скаржником не зазначено прізвище, ім`я та по батькові позивача у цій справі та її місце проживання.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Однак скаржником до апеляційної скарги не додано копії скарги та письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України протягом десяти днів або визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ст. 356 ЦПК України, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Т.І. Ящук