Справа № 932/2402/21
Провадження №2/932/711/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, -

В С Т А Н О В И В:

24.03.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту того, що вона (позивачка) є єдиним спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 і проживала на момент смерті спадкодавця разом з ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує наступним чином. Постановою Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори від 27.09.2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину її батька ОСОБА_2 . Це змусило її звернутись до суду з заявою про встановлення факту місця відкриття спадщини та кола спадкоємців, однак провадження у справі № 932/17645/19 ухвалою суду від 30.12.2020 року було закрито через спір про право. Після цього вона звернулась до нотаріальної контори із запитом на отримання копії спадкової справи, у відповідь на який неочікувано отримала ще одну постанову від 10.03.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вмотивовану відсутністю документів, що підтверджують коло спадкоємців померлого ОСОБА_2 . З цієї постанови вже вбачалось, що у нотаріальної контори питання про місце відкриття спадщини зникли. В цей же час у постанові немає згадки про те, який саме документ вона має надати для оформлення своїх спадкових прав. Крім неї інших спадкоємців у батька не було, вони спільно, як внутрішньо переміщені особи, проживали до дня смерті батька у будинку АДРЕСА_1 . Їй не відомо про те, чи лишив батько заповіт та чи звертались до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав інші особи, оскільки нотаріальна контора на її запит копію спадкової справи не надала. Фактично нотаріус переклав на неї без будь-яких на те правових підстав обов`язок із встановлення місця відкриття спадщини, кола спадкоємців померлого, кола осіб, які спадщину прийняли. Через те, що в інший спосіб оформити своє право на спадщину вона можливості не має, звернулась до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою суду від 26.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори витребувано докази копію спадкової справи, заведеної до майна померлого ОСОБА_2

07.09.2021 року Сьомою Дніпровською державною нотаріальною конторою надано витребувані докази.

Ухвалою суду від 27.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі.

Сторони та третя особа у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач та третя особа правом на подання заяв по суті справи не скористались, однак надали до суду заяви про розгляд справи у відсутність їх представників. Позивачка також надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити.

Через це суд, спираючись на норми ст. 247 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем та третьою особою витребуваних письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , про що свідчить копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

13.08.2007 року у порядку приватизації державного житлового фонду позивачка та її батько набули право власності на 32/100 часток будинку АДРЕСА_2 , що засвідчено свідоцтвом про право власності на житло від 13.08.2007 року за № 22/3203, яке зареєстровано Лутугінським КП БТІ у той де день.

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 з 25.09.1987 року зареєстрований у будинку АДРЕСА_2 .

Згідно із копією паспорта серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 з 22.05.2003 року зареєстрована у будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки № від 25.12.2014 року, ОСОБА_2 узятий на облік як внутрішньо переміщена особа, яка мешкає у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № від 10.12.2014 року, ОСОБА_4 узята на облік як внутрішньо переміщена особа, яка мешкає у будинку АДРЕСА_1 .

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у м. Дніпрі.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 852 від 21.12.2018 року, смерть ОСОБА_2 настала вдома у будинку АДРЕСА_1 .

27.09.2019 року постановою Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки відсутні документи, що підтверджують місце відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців померлого.

Після отримання зазначеної постанови, позивачка у 2019 році звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою окремого провадження про встановлення факту місця відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців. Однак, ухвалою суду від 30.12.2020 року по справі № 932/17645/19 провадження у справі було закрито через існування спору про право.

22.01.2021 року позивачка звернулась до Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про надання їй копії спадкової справи, однак у відповідь за свій запит отримала копію постанови Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контор від 10.03.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки відсутні документи, які встановлюють коло спадкоємців майна померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до копії спадкової справи № 137/2019, заведеної Сьомою Дніпровською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах встановленого законом строку, ОСОБА_1 звернулась до контори з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші особи з заявами про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не звертались. За життя ОСОБА_2 заповіту не залишив.

Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Разом з тим, за правилами частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно із частиною 3 статті 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Отже, саме територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням спадкового нерухомого майна є відповідачами у справах щодо спадкового майна за відсутності інших спадкоємців.

Згідно матеріалів спадкової справи № 137/2019, заведеної Сьомою Дніпровською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , окрім позивача інші особи з заявами про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались.

Згідно постанови завідувача Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори від 10.03.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, спадкова маса після смерті ОСОБА_2 становить 32/200 частини житлового будинку АДРЕСА_2 . Доказів того, що ОСОБА_2 мав будь-яке майно на території м. Дніпра, матеріали справи не містять.

Зазначене свідчить про те, що ніхто крім позивача не звертався до нотаріальної контори стосовно спадкового майна 33/200 частин будинку, що розташований на території Успенської селищної ради Лутугинського районну Луганської області, проте позивач звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради.

Отже, у даному випадку, позов подано до неналежного відповідача Дніпровської міської ради, оскільки нерухоме майно, яке входить до спадкової маси, знаходиться на території Успенської селищної ради Лутугинського районну Луганської області, у зв`язку із чим позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-84, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В.Куцевол