Провадження № 4-с/761/170/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Пономаренко Н.В., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Бойко Марії Дмитрівни, про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

07.03.2021 через систему «Електронний суд» надійшла вказана скарга, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2021, передана в провадження судді Пономаренко Н.В.

По суті заявлених вимог, ОСОБА_1 просить суд: 1) визнати бездіяльність старшого державного виконавця Бойко Марії Дмитрівни; 2) зобов`язати старшого державного виконавця Бойко Марію Дмитрівну, вчинити дії спрямованні на стягнення з боржника виконавчого збору та витрат пов`язаних з примусовим виконанням рішення суду; 3) зобов`язати старшого державного виконавця Бойко М. Д., застосувати заходи примусу до боржника передбаченні ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, приписами ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В свою чергу, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

При цьому, вимогами 122-124 ЦПК України встановлено порядок обчислення процесуальних строків.

Нормами ст. 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, ОСОБА_1 підписав та направив до суду вказану скаргу через систему «Єлектронний суд» 07.04.2021 року.

Водночас, в розумінні вищенаведених норм матеріального та процесуального права, десятиденний строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження обчислюється з моменту, коли сторона виконавчого провадження дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

Разом із тим, безпосередньо із вказаного змісту скарги ОСОБА_1 посилається, зокрема, на те, що:

-23.06.2020 року, після звернення до державної виконавчої служби, старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марією Дмитрівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка зареєстрована за номером № 62397549;

- 06.08.2020 скаржником - стягувачем була подана заява державному виконавцю про встановлення місця виконання рішення суду;

-Державний виконавець призначає контроль за виконанням рішення суду 11.08.2020 на території ДНЗ №2, без погодження з керівництвом закладу та наражаючи інших дітей на споглядання виконавчих дій, що могло призвести до психологічних травм дітям, які навчаються в дитячому садочку. Також в цьому навчальному закладі і в час, який не відповідаю рішенню суду, а саме на 17:00, хоча рішення суду передбачає участь у вихованні батька з 8:00, також державний виконавець зобов`язує боржника передати дитину стягувану;

-На 27.08.2020 державний виконавець призначає контроль за виконанням рішення суду за адресою навчання дитини та працевлаштування боржника і в час, який не відповідає рішенню суду, а саме на 17:00, хоча рішення суду передбачає участь у вихованні батька з 8:00, також державний виконавець зобов`язує боржника передати дитину стягувачу

-17.10.2020 стягувачем була подана скарга на дії державного виконавця в зв`язку з тим, що більше місяця не відбуваються виконавчі дії, а його телефонні дзвінки ігноруються. Після чого державний виконавець призначає виконавчі дії на 19.11.2020, на які вона не з`являється, адже вона взяла відпустку на два дні за власний рахунок і ніяким належним чином не повідомила скаржника про скасування виконавчих дій чи перенесення їх виконання.

-19.11.2020 року стягувачем була подана скарга на дії державного виконавця в зв`язку з тим, що вона не з`явилася на виконавчі дії, які сама призначила. На 22.12.2020 року державний виконавець призначає контроль за виконанням рішення суду за адресою навчання дитини та працевлаштування боржника і в час, який не відповідає рішенню суду, а саме на 10:00, хоча рішення суду передбачає участь у вихованні батька з 8:00;

-27.01.2021 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марією Дмитрівною, було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, відповідно до якого вона замінює тип стягнення з «не майнове» на «майнове»;

Крім того, в обґрунтування вказаних в скарзі обставин, скаржник ОСОБА_1 зазначає, що він вважає дії старшого державного виконавця Бойко М. Д., протиправними та такими, що не відповідають закону та здоровому глузду. Адже, виконавчий лист, який видано Шевченківським районним судом м. Києва 05.07.2019, не містить жодних майнових вимог, а містить чіткі немайнові вимоги, які мають виконуватися відповідно до Статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» - Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною. За цей час жодного разу рішення суду боржником виконано не було. Державний виконавець за рік не спромігся накласти жодного штрафу за невиконання рішення суду, що свідчить про кричущу бездіяльність органу ДВС та вкрай неефективний підхід до забезпечення виконання рішення суду в категорії справ по участі у вихованні дитини. ЄСПЛ вже багаторазово засуджував такі дії органів ДВС в Україні, та наголошував на тому що втрата часу та бездіяльність ДВС веде до непоправних наслідків втрати психоемоційного зв`язку батька з дитиною, ускладнює та-або зовсім унеможливлює виконання даного рішення суду в повному обсязі.

Окремо вказує, що поведінка старшого державного виконавця Бойко Марії Дмитрівни , а саме сексиські вислови та постійні консультації, під час виконавчих дій з адвокатом боржника та невідомими особами, стосовно проведення виконавчих дій та складання відповідних документів свідчить про явну упередженість та несумлінність державного виконавця під час проведення виконавчих дій.

При цьому, узагальнюючи наведене в скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що старший державний виконавець Бойко М. Д. відмовляється вживати заходи примусу до боржника передбаченні законом, за невиконання рішення суду, адже жодного разу донька ОСОБА_3 не була передана батькові, та боржником не забезпечено виконання рішення суду, яке прийняте в інтересах дитини. Жоден акт, який був складений старшим державним виконавцем Бойко М. Д. не містить інформації про виконання боржником рішення суду та виконання вимог державного виконавця в повному обсязі. Старший державний виконавець Бойко М. Д. ухиляється від своїх прямих обов`язків по примусовому стягненню виконавчого збору з боржника. Демонструє свою упередженість на користь боржника, не професійність та заангажованість при складанні акту державного виконавця та інших процесуальних документів, що суперечить інструкції та роз`ясненням Міністерства Юстиції від лютого місяця 2019 р, що обов`язкові до виконання та законам України. Таким чином, зазначає ОСОБА_1 , все вищевикладене свідчить про те, що дії державного виконавця направлені виключно на захист інтересів боржника що прямо суперечить ЗУ про «Виконавче провадження»

Таким чином, зі змісту скарги вбачається, що про порушення вказаних в скарзі своїх прав скаржник дізнався ще в 2020 році.

Отже, на день звернення заявника до суду із вказаною скаргою, сплинув десятиденний строк, встановлений ст. 449 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вищенаведених положень ЦПК України, дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні скарги до суду є імперативним правилом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Отже, беручи до уваги обізнаність скаржника - сторони виконавчого провадження ще з 2020 року про обставини, викладені в скарзі, суд прийшов до висновку, що, оскільки строк на вчинення процесуальної дії сплинув, а клопотання про поновлення вказаного строку не подано, вказана скарга підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє ініціатора скарги можливості повторно звернутися до суду з вказаною скаргою, одночасно подавши клопотання про поновлення строку для звернення до суду.

При цьому, суддя вважає за можливе залишити заяву без розгляду на стадії прийняття її до розгляду, що відповідає положенням ст.ст. 13, 126 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та узгоджується з позиціями, висловленими в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 13, 20, 126, 186, 259-261, 449 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Бойко Марії Дмитрівни, про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: