Справа № 338/139/20
Провадження № 22-ц/4808/398/21
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Горейко М.Д., Девляшевського В.А.

секретаря Єлісевич О.М.

представника позивача адвоката Боднарука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду від 12 січня 2021 року у складі судді Шишка О.А., постановлену у с-щі Богородчани, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за клопотанням ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

20.10.2020 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» подала клопотання про визнання виконавчого листа, виданого 15.09.2020 року на виконання рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року в цивільній справі №338/139/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою таким, що не підлягає виконанню.

Клопотання мотивувала тим, що рішення Богородчанського районного суду від 06.08.20р., на виконання якого видано виконавчий лист, не містить дати складення повного тексту, тоді як 06.08.2020 року було проголошено лише вступну і резолютивну частини цього рішення. Повний текст рішення їй надіслано 19.08.2020 року. Оскільки 15.09.2020 року рішення суду ще не набрало законної сили, то виконавчий лист видано судом помилково, до набрання рішенням законної сили. Тому виконавчий лист, виданий 15.09.2020 року у цивільній справі №338/139/20, слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 12 січня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого 15.09.2020 року на виконання рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06.08.2020 року в цивільній справі №338/139/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На ухвалу суду ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт зазначила, що рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року станом на 15.09.2020 року не набрало законної сили, а тому виконавчий лист видано судом помилково, за рішенням, яке не набрало законної сили. При постановленні оскаржуваної ухвали суд наведеного не врахував, що призвело до порушення вимог ст.ст. 431, 432 ЦПК України.

З цих підстав просила оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її клопотання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 в порядку ст. 360 ЦПК України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив, вважаючи їх безпідставними, а ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і такою, що відповідає вимогам ЦПК України.

Зазначив, що з моменту проголошення рішення та до видачі виконавчого листа пройшов 41 день, тобто більше передбаченого законом 30-денного терміну для оскарження рішення. Отже, рішення суду набрало законної сили і виконавчий лист видано законно. 21.09.2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року і ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.10.2020 року їй поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного рішення та відкрито апеляційне провадження. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09.12.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року без змін. Таким чином видачею виконавчого листа права ОСОБА_1 не порушено, а тому суд правильно відмовив в задоволенні її клопотання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Апелянт в засідання апеляційного суду не з`явилася.

Представник позивача адвокат Боднарук А.В. в судовому засіданні вимоги скарги заперечив з підстав, вказаних у відзиві, просив її відхилити.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 432 ЦПК України та зіслався на те, що виконавчий лист у цій справі виданий на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, будь-якої помилки під час його видачі не встановлено, як і не встановлено порушення інших прав боржника видачею виконавчого листа. Крім того, судом зазначено, що оскільки ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.10.2020 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року і дію рішення суду було зупинено, то клопотання ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Проте такий висновок суду не відповідає вимогам процесуального закону та фактичним обставинам справи.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року у цивільній справі №338/139/20 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою на АДРЕСА_1 шляхом знесення розташованих на цій земельній ділянці самочинно збудованого бетонного фундаменту та паркану протяжністю 25 м, а також дерев`яної споруди прямокутної форми (т. 1 а.с. 191-195).

На виконання даного рішення суду 15.09.2020 року Богородчанським районним судом видано виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання.

На підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження та постановою від 13.10.2020року на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 1700грн. за невиконання рішення суду.

21.09.2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року і ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.10.2020 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного рішення та відкрито апеляційне провадження (т. 1 а.с. 207-212, т. 2 а.с. 18).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09.12.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року без змін (т. 2 а.с. 91-96).

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

За змістом ч. 3 зазначеної статті ЦПК , виконавчий лист є виконавчим документом. Виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно з ч. 4 ст. 431 ЦПК України протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом.

Частинами 1 та 2 ст. 273 ЦПК України встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення вказується в резолютивній частині рішення (п. 6 ч. 7 ст. 265 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

Статтею 3 зазначеного Закону встановлено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Доступ до окремих думок суддів через Реєстр забезпечується у тому самому порядку, що й до судового рішення, стосовно якого викладено окрему думку.

Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя.

Згідно положень п.п. 1, 2 розділу ІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 19.04.2018 року №1200/0/15-18 (далі Порядок), електронний примірник судового рішення або окремої думки судді виготовляється судом в АСДС у день ухвалення судового рішення або виготовлення його повного тексту в паперовій формі, підписується ЕЦП судді, який ухвалив таке судове рішення, а в разі колегіального розгляду - ЕЦП усіх суддів, що входять до складу колегії, та зберігається у стані, що унеможливлює його подальше коригування.

Дата та час підписання ЕЦП, а також дата та час надсилання до Реєстру електронного примірника судового рішення або окремої думки судді автоматично зберігається в АСДС і не підлягає коригуванню.

Пунктом 1 розділу III Порядку встановлено, що електронний примірник судового рішення або окремої думки судді оприлюднюється шляхом надсилання до Реєстру у день його виготовлення засобами АСДС. Реєстраційні відомості, зазначені в пункті 3 розділу II цього Порядку, надсилаються до Реєстру у складі електронного документа, який вони описують.

З повного тексту рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року вбачається, що судом не зазначено дату його виготовлення.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року надіслано судом до Реєстру 17.08.2020 року. Така ж інформація надійшла на вимогу апеляційного суду з Богородчанського районного суду листом від 13.04.2021р. За № 338/139/20/21.

З урахуванням вищенаведених положень Закону України «Про доступ до судових рішень» та Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, слід прийти до висновку, що датою виготовлення повного тексту рішення Богородчанського районного суду у справі №338/139/20 є 17.08.2020 року.

Встановлено, що на момент видачі спірного виконавчого листа апеляційної скарги на рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року не було подано.

Разом з тим, строк на оскарження вказаного рішення, враховуючи дату виготовлення його повного тексту, мав закінчитися 16.09.2020 року. У випадку відсутності апеляційної скарги, рішення набрало б законної сили 17.09.2020 року.

Однак, спірний виконавчий лист видано судом 15.09.2020 року, тобто до набрання рішенням законної сили.

Таким чином виконавчий лист виданий судом 15.09.2020 року помилково.

За змістом ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» надано роз`яснення, згідно якого наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Колегія суддів вважає, що оскільки виконавчий лист на виконання рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року видано судом до закінчення передбаченого законом 30-денного терміну на оскарження рішення і на момент його видачі рішення суду не набрало законної сили, то висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є помилковим.

Помилковими є посилання суду на те, що оскільки ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.10.2020 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Богородчанського районного суду від 06.08.2020 року і дію рішення суду було зупинено, то клопотання ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є безпідставним, так як в даному випадку, виконавчий лист видано ще до закінчення строку на апеляційне оскарження рішення, на підставі якого видано виконавчий лист.

Виходячи з вищевикладеного, ухвалу Богородчанського районного суду від 12.01.2020 року не можна вважати законною та обґрунтованою, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є помилковими та не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

З урахуванням наведеного та положень ст. 376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення клопотання ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 12 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Клопотання ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 15.09.2020 року на виконання рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06.08.2020 року в цивільній справі №338/139/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19.04.2021 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Горейко М.Д.

Девляшевський В.А.