Ухвала

Іменем України

23 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 210/5857/19

провадження № 61-17708ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу, виданого за заявою Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованості за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_2 повернуто заявнику.

25 листопада 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 , подала касаційну скаргу (надійшла 30 листопада 2020 року), в якій, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення, та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У квітні 2021 року заявником усунуто недоліки.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає, що судами було порушено норми процесуального права.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України, передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Так, відповідно до частини третьої статті 170 ЦПК України передбачено форму і зміст заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Згідно пункту 1 частини п`ятої статті 170 ЦПК України, до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно частини шостої статті 170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу подана з порушенням вимог статті 170 ЦПК України, дійшли правильного висновку про повернення заяви без розгляду.

Доводи касаційної скарги, про відсутність підстав для стягнення заборгованості за теплову енергію у зв`язку з ненаданням доказів факту постачання, отримання та споживання теплової енергії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки, заявником оскаржується ухвала про повернення заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу без розгляду, а не законність прийняття судового наказу.

Повернення заяви про скасування судового наказу не перешкоджає повторному зверненню боржника із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, з урахуванням вимог статті 170 ЦПК України.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки, касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року у справі зазаявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу, виданого за заявою Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованості за теплову енергію, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець