Справа № 234/2631/21
Провадження № 2/234/2195/21
19 квітня 2021 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О.
секретар судового засідання Каліберда А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №234/2631/21 за позовом
про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
25.02.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.02.2007 вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У належній їй квартирі окрім неї також зареєстрована - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не є членом її сім`ї або родичем, а була її колегою, і яка у квартирі не мешкає з липня 2018 року, без поважних причин. Враховуючи викладене просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 16.03.2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження та відповідачу надано строк для подання відзиву на позов.
Відповідач своїм процесуальним правом не скористався та відзив на позов не подав.
У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про проведення судового розгляду без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає.
Повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду відповідач до суду не з`явилася. Судова повістка повернута до суду з відміткою «адресат відсутній».
Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, так як про дату, час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, причини неявки суду невідомі.
На підставі ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, що підтверджується заявою від 29.03.2021.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
На підставі договору купівлі-продажу від 13.02.2007 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Згідно довідки про зареєстрованих №7129 від 12.02.2021 у квартирі зареєстровано двоє осіб, а саме: позивач по справі та ОСОБА_2 - відповідач по справі.
За змістом ч. 3 ст. 47 Конституції України та ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Як зазначає Європейський суд з прав людини, "втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла". "Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві..." («Кривіцька та Кривіцький проти України» § 41,42, ЄСПЛ, від 02.12.2010 року).
Враховуючи фактичні обставини справи, суд повинен встановити відповідність визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням критеріям, що викладені в п.2 ст.8 Конвенції.
Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України передбачено можливість визнання у судовому порядку особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" визначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
З довідки №01-19/53 від 22.02.2021 судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою реєстрації з липня 2018 року.
Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки зібраними у справі доказами підтверджено, що з липня 2018 року, вона не проживає у належному позивачу житловому приміщенні, участі в оплаті комунальних послуг не бере, однак не знята з реєстрації, реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні створює перешкоди позивачеві у користуванні майном, збільшуючи витрати по утриманню житла, чим порушує права позивача.
Керуючись ст. ст. 405, 406 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення встановлений ст.284 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений суддею 19.04.2021.

Суддя Краматорського міського суду А. О. Михальченко