Єдиний унікальний номер 229/777/17
Номер провадження 22-ц/804/973/21
Єдиний унікальний номер 229/777/17 Головуючий у 1 інстанції Рагозіна С.О.
Номер провадження 22-ц/804/973/21 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Корчистої О.І., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 229/777/17 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 січня 2021 року, ухваленого у складі судді Рагозіної С.О.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 04 травня 2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає згоду банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.2, п. 3.3.Умов та Правил банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "ПриватБанк" цілком виконав зобов`язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач своєчасно не надавав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 січня 2017 року складає 93984,25 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати - судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23 травня 2017 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 04 травня 2007 року станом на 31 січня 2017 року у сумі 87120 грн. 22 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 11969,95 гривень; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 74062,67 гривень; пеня станом на 14 квітня 2014 року - 0 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; штраф (процентна складова) (5% від суми заборгованості за кредитом та відсотками станом на 14.04.2014) - 587,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір у сумі 1472 грн. 00 коп.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2020 року скасовано заочне рішення № 2/229/641/2020 ЄУН 229/777/17 від 23 травня 2017 року за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до судового розгляду.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 20 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач АТ КБ "ПриватБанк" посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне дослідження письмових доказів та дійсних обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Натомість доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні рішення ретельно не досліджені матеріали справи, а саме в заяві позичальника від 04.05.2007р. чітко зазначено розмір відсоткової ставки за користування кредитом 22,80% річних, але суд першої інстанції на це уваги не звернув, та в оскаржуваному рішенні навпаки вказав, що в заяві не зазначено розмір відсоткової ставки за користуванням кредитом.

Таким чином, сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом, що відповідач підтвердив своїм підписом. Проте суд на даний доказ уваги не звернув. Натомість цілком безпідставно вважав стягнення заборгованості за процентами необґрунтованим, оскільки вони нібито не встановлені умовами договору.

З моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. Кредитний договір повністю відповідає вимогам ч.2 ст.208, ч.1 ст.207 ЦК України, яким встановлені вимоги для письмової форми правочину. Спірний кредитний договір є публічним договором, умови якого відповідно до ч.2 ст.633 ЦК України є однаковими для всіх споживачів аналогічних банківських послуг, що надаються банком. Доказів оскарження відповідачем укладеного договору матеріали справи не містять.

Якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, то повинен був надати свій розрахунок. Оскільки цього судом першої інстанції зроблено не було, вважають, що суд ухилився від своїх обов`язків здійснення правосуддя.

Місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубу порушення норм цивільного права, зокрема статті 1054 ЦК України, яка передбачає, що за кредитним договором банк або інша кредитна організація (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків. Отже, кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредитом є сплата відсотків. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зазначають, що позивачем доведено, що з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та ним укладено кредитний договір шляхом приєднання до запропонованого банком договору, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, в тому числі про відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Оскаржуваним рішенням суд, нехтуючи принципами платності кредитного договору, наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та в цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суд ігнорує, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, суд допустив грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.

Зазначають, що звільнення судовими рішеннями боржників від сплати відсотків за кредитними договорами призведе до неможливості здійснювати виплату відсотків за депозитними договорами та іншими обов`язковими платежами.

Суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кулика С.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає, що апеляційна скарга носить формальний характер та не відповідає обставинам справи.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Хоча в скарзі позивач просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, але з доводів мотивувальної частини апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками. Щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні іншої частини позову (стягнення пені та штрафів), апеляційна скарга доводів в мотивувальній частині не містить.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає 93984,25 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Судом встановлено, що 04 травня 2007 року між ОСОБА_1 та позивачем укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, та надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту (а.с.8).

Із заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, вбачається, що базова процентна ставка становить 22,8% з розрахунку 360 днів у році. Відповідач був ознайомлений з фінансовими умовами надання платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, що підтверджується його підписом на вказаній заяві (а.с.8 зв. бік).

До кредитного договору банк додав довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9, 10, 11-16).

Відповідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04 травня 2007 року, укладеного між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 станом на 31 січня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі - 93984,25 грн., з яких: 11969,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 74062,67 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 3000,00 грн. - заборгованість з пені, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4451,63 грн. - штраф (процентна частина).

За вказаним розрахунком, проценти за користування грошовими коштами банк нараховував за процентними ставками 22,8% за період з 04 травня 2007 року до 31 грудня 2012 року, в період з 01 січня 2013 року до 31 серпня 2014 року - за процентною ставкою 30,00%, в період 01 вересня 2014 року до 31 березня 2015 року - за процентною ставкою у розмірі 34,80%, в період 01 квітня 2015 року до 31 січня 2017 року - за процентною ставкою у розмірі 43,20% річних. (а.с.4-7).

При цьому заборгованість за процентами за період з 04 травня 2007 року по 31 грудня 2012 року (до підвищення банком процентної ставки до 30,00% річних) становила 66,46 грн. (а.с.4-7).

Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23 травня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 04 травня 2007 року станом на 31 січня 2017 року у сумі 87120 грн. 22 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом - 11969,95 грн.; за відсотками за користування кредитом - 74062,67 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) (5% від суми заборгованості за кредитом та відсотками) станом на 14.04.2014) - 587,60 грн. та судовий збір у сумі 1472 грн. (а.с.33-35).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2020 року вказане заочне рішення від 23 травня 2017 року скасовано (а.с.58).

Відповідно до довідки щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , яка надана представником позивача, всього за період з 01 січня 2020 року по 01 січня 2021 року на виконання заочного рішення з ОСОБА_1 на користь банку утримано 13869,52 грн. (а.с.95).

Крім того, з довідки наданої позивачем вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до останнього дня травня 2015 року (а.с.76 зв.бік).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що у заяві позичальника від 04 травня 2007 року процентна ставка не зазначена. Водночас, позивачем не надано суду доказів про видачу відповідачу платіжної карти з зазначенням її виду та строків дії. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04 травня 2007 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як на невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, суд зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Зазначив, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд першої інстанції вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (04 травня 2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Суд зазначив, що Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04 травня 2007 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що при укладенні договору ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Суд також врахував, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, що свідчить про порушення прав позивача і він вправі вимагати їх захисту в суді шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Але суд зауважив, що позивачем безпідставно нараховані відповідачу пеня та штрафи, як особі, яка зареєстрована у населеному пункті (м. Дружківка Донецької області), де проводилась антитерористична операція. Ці дії суперечать вимогам ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що пеня нарахована всупереч вищевказаним вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до довідки / скриншоту щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 всього за період з 01 січня 2020 року по 01 січня 2021 року, яка надана представником позивача, з ОСОБА_1 утримано за рішенням суду 13869,52 грн.

Оскільки, позовні вимоги, зокрема, щодо стягнення відсотків, пені та штрафів задоволенню не підлягають, заборгованість за тілом кредиту, яка підлягає стягненню становить 11969,95 грн., а з ОСОБА_1 утримано на користь позивача за рішенням суду кошти у розмірі 13869,52 грн., тому в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі не можливо з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина 1 стаття 598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пред`являючи позов до суду, предметом і підставою якого є стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема процентів за користування кредитом, позивач на підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, додав до позовної заяви, крім іншого, заяву позичальника, Умови та правила надання банківських послуг, довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», розрахунок заборгованості (а.с.4-7, 8-16).

Із заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, вбачається, що базова процентна ставка встановлена у розмірі 22,8% з розрахунку 360 днів у році. Відповідач був ознайомлений з фінансовими умовами надання платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, що підтверджується його підписом на вказаній заяві (а.с.8 зв.бік).

Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач вчиняв дії, які свідчать про згоду з розміром процентної ставки - 22,8% на рік.

За правилом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог статей 263 - 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення, крім іншого, зазначаються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Проте суд першої інстанції на порушення вимог статей 89, 263 - 265 ЦПК України не надав оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, зокрема заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, та розрахунку заборгованості, та не мотивував відхилення цих доказів.

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Встановивши, що заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначена процентна ставка, підписана позичальником; останній вчиняв дії, які свідчать про обізнаність та згоду з розміром процентної ставки - 22,8 % на рік, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність АТ КБ «ПриватБанк» обставини, що сторонами договору була узгоджена базова процентна ставка.

Відповідач на спростування цих обставин не подавав суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, як передбачено статтями 12, 81 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень; не перевірив правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, з якого видно, що відповідач вчиняв дії, що свідчать про згоду із процентною ставкою 22,8 %.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність умов договору про встановлення процентної ставки є помилковим і спростовується письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги, що позивач має право на захист порушеного права шляхом отримання процентів за користування кредитом, оскільки кредитним договором встановлений розмір процентів, є обґрунтованими.

Проте, згідно з матеріалами справи, позивач в порушення вимог процесуального закону не надав жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 30,00%, 34,80% та 43,20%, як зазначено у розрахунку заборгованості.

Також позивач не надав доказів, які б містили підпис відповідача, про його ознайомлення про зміну розміру процентної ставки відповідно до вимог частини четвертої статті 1056-1 ЦК України, якою визначено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Таким чином, у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку, однак матеріали справи не містять відомостей.

Таким чином позивач АТ КБ «ПриватБанк» не довів факт вручення повідомлення про зміну умов кредитного договору адресатові під розписку.

Таким чином, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 22,80 % річних.

Визначаючи період за який банк має право ставити вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, апеляційний суд виходить з наступного.

Позивачем надано довідку з якої вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до останнього дня травня 2015 року.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, позивач має право вимагати повернення процентів за користування кредитом за період з 04 травня 2007 року по 31 травня 2015 року - останній день дії кредитної картки.

За таких обставин, колегія суддів вважає що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками за період з 15 вересня 2009 року по 30 липня 2018 року підлягають частковому задоволенню.

Відтак заборгованість за процентами за період з 04 травня 2007 року по 31 грудня 2012 року (до неправомірного підвищення процентної ставки) становить 66 грн. 46 коп.

Розмір заборгованості за процентами за період з 01 січня 2013 року по 31 травня 2015 року становить 5460 грн. 51 коп., згідно з розрахунком:

- 01 січня 2013 року - 07 грн 94 коп. (3134 грн 35 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 4 д.);

- 05 січня 2013 року до 01 лютого 2013 року - 64 грн 95 коп. (2930 грн 19 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 35 д.);

- з 09 лютого 2013 року до 03 березня 2013 року - 53 грн 10 коп. (2705 грн 07 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 31 д.);

- з 12 березня 2013 року до 23 березня 2013 року - 21 грн 89 коп. (2468 грн 99 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 14 д.);

- з 26 березня 2013 року до 29 березня 2013 року - 28 грн 11 коп. (3415 грн 02 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 13 д.);

- 08 квітня 2013 року - 02 грн 02 коп. (3195 грн 11 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- з 09 квітня 2013 року до 12 квітня 2013 року - 08 грн 11 коп. (3205 грн 11 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 4 д.);

- 13 квітня 2013 року - 23 грн 62 коп. (3730 грн 11 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 10 д.);

- 23 квітня 2013 року - 09 грн 58 коп. (3785 грн 11 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 4 д.);

- 24 квітня 2013 року - 08 грн 18 коп. (4310 грн 11 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 3 д.);

- 30 квітня 2013 року - 02 грн 76 коп. (4520 грн 11 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 01 травня 2013 року - 21 грн 90 коп. (4940 грн 11 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 7 д.);

- 08 травня 2013 року - 02 грн 28 коп. (3615 грн 07 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 09 травня 2013 року - 02 грн 96 коп. (4675 грн 67 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 10 травня 2013 року - 06 грн 87 коп. (5427 грн 67 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 2 д.);

- 12 травня 2013 року - 17 грн 59 коп. (5557 грн 67 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 5 д.);

- 17 травня 2013 року - 03 грн 64 коп. (5747 грн 67 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- з 18 травня 2013 року до 31 травня 2013 року - 72 грн 23 коп. (6002 грн 67 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 19 д.);

- 06 червня 2013 року - 08 грн 23 коп. (6497 грн 67 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 2 д.);

- 08 червня 2013 року - 03 грн 12 коп. (4937 грн 25 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 09 червня 2013 року - 41 грн 78 коп. (5997 грн 85 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 11 д.);

- з 20 червня 2013 року до 28 червня 2013 року - 79 грн 76 коп. (7871 грн 85 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 16 д.);

- 06 липня 2013 року - 12 грн 16 коп. (6402 грн 18 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 3 д.);

- 09 липня 2013 року - 89 грн 80 коп. (7462 грн 78 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 19 д.);

- з 28 липня 2013 року до 02 серпня 2013 року - 52 грн 72 коп. (7567 грн 78 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 11 д.);

- 08 серпня 2013 року - 03 грн 87 коп. (6120 грн 35 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 09 серпня 2013 року - 81 грн 63 коп. (7160 грн 55 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 18 д.);

- з 27 серпня 2013 року до 30 серпня 2013 року - 62 грн 00 коп. (7530 грн 55 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 13 д.);

- 09 вересня 2013 року - 05 грн 42 коп. (8570 грн 75 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 10 вересня 2013 року - 18 грн 62 коп. (7350 грн 04 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 4 д.);

- 14 вересня 2013 року - 24 грн 93 коп. (7875 грн 04 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 5 д.);

- з 19 вересня 2013 року до 30 вересня 2013 року - 106 грн 14 коп. (10475 грн 04 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 16 д.);

- 05 жовтня 2013 року - 21 грн 87 коп. (11515 грн 04 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 3 д.);

- 08 жовтня 2013 року - 05 грн 53 коп. (8735 грн 22 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- з 09 жовтня 2013 року до 01 листопада 2013 року - 186 грн 12 коп. (9795 грн 82 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 30 д.);

- 08 листопада 2013 року - 05 грн 22 коп. (8251 грн 57 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- з 09 листопада 2013 року до 29 листопада 2013 року - 165 грн 31 коп. (9322 грн 37 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 28 д.);

- 07 грудня 2013 року - 09 грн 81 коп. (7746 грн 80 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 2 д.);

- з 09 грудня 2013 року до 31 грудня 2013 року - 156 грн 36 коп. (8817 грн 60 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 28 д.);

- 08 січня 2014 року - 04 грн 59 коп. (7251 грн 08 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 09 січня 2014 року - 94 грн 86 коп. (8321 грн 88 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 18 д.);

- з 27 січня 2014 року до 31 січня 2014 року - 28 грн 32 коп. (8945 грн 88 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 5 д.);

- 01 лютого 2014 року - 11 грн 99 коп. (9470 грн 88 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 2 д.);

- 03 лютого 2014 року - 31 грн 65 коп. (9995 грн 88 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 5 д.);

- 08 лютого 2014 року - 05 грн 32 коп. (8412 грн 35 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 09 лютого 2014 року - 05 грн 99 коп. (9473 грн 15 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 10 лютого 2014 року - 24 грн 53 коп. (9683 грн 15 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 4 д.);

- 14 лютого 2014 року - 06 грн 30 коп. (9948 грн 15 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 15 лютого 2014 року - 27 грн 04 коп. (10676 грн 15 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 4 д.);

- 19 лютого 2014 року - 13 грн 65 коп. (10781 грн 15 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 2 д.);

- 21 лютого 2014 року - 36 грн 77 коп. (11613 грн 15 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 5 д.);

- з 26 лютого 2014 року до 28 лютого 2014 року - 22 грн 26 коп. (11718 грн 15 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 3 д.);

- 01 березня 2014 року - 25 грн 22 коп. (9956 грн 67 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 4 д.);

- 05 березня 2014 року - 25 грн 48 коп. (10061 грн 67 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 4 д.);

- 09 березня 2014 року - 70 грн 44 коп. (11122 грн 47 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 10 д.);

- 19 березня 2014 року - 14 грн 35 коп. (11332 грн 47 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 2 д.);

- 21 березня 2014 року - 36 грн 29 коп. (11462 грн 40 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 5 д.);

- 25 березня 2014 року - 14 грн 65 коп. (11568 грн 07 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 2 д.);

- з 28 березня 2014 року до 31 березня 2014 року - 29 грн 55 коп. (11667 грн 68 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 4 д.);

- з 01 квітня 2014 року до 05 квітня 2014 року - 52 грн 65 коп. (11877 грн 68 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 7 д.);

- 08 квітня 2014 року - 06 грн 56 коп. (10358 грн 06 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 09 квітня 2014 року - 07 грн 08 коп. (11190 грн 06 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 10 квітня 2014 року - 14 грн 30 коп. (11295 грн 06 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 2 д.);

- 12 квітня 2014 року - 07 грн 22 коп. (11400 грн 06 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 13 квітня 2014 року - 51 грн 24 коп. (11560 грн 06 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 7 д.);

- з 20 квітня 2014 року до 30 квітня 2014 року - 81 грн 57 коп. (11709 грн 78 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 11 д.);

- 01 травня 2014 року - 07 грн 48 коп. (11814 грн 78 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 02 травня 2014 року - 60 грн 67 коп. (11974 грн 78 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 8 д.);

- 10 травня 2014 року - 06 грн 75 коп. (10662 грн 95 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 1 д.);

- 11 травня 2014 року - 21 грн 84 коп. (11494 грн 95 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 3 д.);

- з 14 травня 2014 року до 30 травня 2014 року - 356 грн 30 коп. (11969 грн 95 коп. (поточна заборгованість) + 0 грн (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 47 д.);

- з 30 червня 2014 року до 30 липня 2014 року - 235 грн 01 коп. (11666 грн 42 коп. (поточна заборгованість) + 303 грн 53 коп. (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 31 д.);

- з 31 липня 2014 року до 31 травня 2015 року - 2524 грн 46 коп. (11395 грн 60 коп. (поточна заборгованість) + 574 грн 35 коп. (прострочена заборгованість) х 22.8 % : 360 х 333 д.).

Таким чином, загальний розмір заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 04 травня 2007 року по 31 травня 2015 року становить 5526 грн. 97 коп. (66 грн. 46 коп. + 5460 грн. 51 коп.).

Тому саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Велика Палата Верховного Суду під час перегляду 03 липня 2019 року судового рішення у подібних правовідносинах (справа № 342/180/17) дійшла висновку, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, можливо застосувати до спірних правовідносин за умови достовірного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Велика Палата також зазначила, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Тобто Умови та правила надання банківських послуг, які не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, якщо відсутнє достовірне підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу умови договору.

Таким чином суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги, про те що умовами укладеного між сторонами договору визначена базова процентна ставка за користування кредитними коштами, що не було враховано судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» ("Pronina v. Ukraine") від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, установивши, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення неправильно встановив фактичні обставини справи, чим порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування судового рішення в оскаржуваній частині (щодо відмови у стягненні відсотків за користування кредитом) та ухвалення нового рішення про часткове задоволення вимог про стягнення заборгованості за відсотками та зміни в частині розподілу судових витрат.

Таким чином судом встановлено, що заборгованість за відсотками відповідача перед позивачем складає 5526,97 грн.

Проте, апеляційний суд враховує те, що з ОСОБА_1 було утримано на користь позивача за рішенням суду кошти у розмірі 13869,52 грн.. Оскільки заборгованість за тілом кредиту, яка підлягає стягненню становить 11969,95 грн., то з урахуванням стягнутих з відповідача під час виконання заочного рішення сума в зазначеному вище розмірі (13869,52грн.), з відповідача на користь позивача остаточно підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 3627 грн. 40 коп.. (11969,95 грн., + 5526,97 грн.) - 13869,52 грн. ).

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 154,40 грн. (пропорційно до розміру задоволених вимог), з яких: 61,76 грн. - судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції; 92,64 грн. - судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 січня 2021 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками скасувати, в частині розподілу судових витрат змінити.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄРДПОУ 14360570; юридична адреса: 49094 м.Дніпро, вул..Набережна Перемоги, буд.50) заборгованість за відсотками в розмірі 3627 (три тисячі шістсот двадцять сім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 154 (сто п`ятдесят чотири) гривні 40 копійок, з яких: 61,76 грн. - судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції; 92,64 грн. - судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2021 року.

Судді: