Провадження №2/201/740/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 квітня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

18.11.2020р. АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 136 042 грн. 75 коп. (а.с. №3-6).

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 11.08.2020р.- а.с.№.44) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. №49).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.12.2020р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. №54).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 04.11.2009р. ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим відповідачкою була підписана анкета-заява б/н від 04.11.2009р., після підписання якої ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши анкету-заяву від 04.11.2009р., відповідачка погодилася з запропонованими їй Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір про надання банківських послуг. Зобов`язання за Договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачці кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не здійснила в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, відсотків передбачених договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 29.07.2020р. становить 1 021 045,90 грн., з яких: 8 172,74 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1 009 773,67 грн. - заборгованість по відсоткам, 3 099,49 грн. - заборгованість по пені. Звертаючись з позовом до суду, позивач визначився з розміром заборгованості, який бажав стягнути з боржника та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 136 042,75 грн., з яких: 8 172,74 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 127 870,01 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, нарахованих за період з 04.11.2009р. по 31.10.2017р., а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 102 грн.

В судові засідання 18.02.2021р. та 14.04.2021р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання позивач повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с.№ 56, 61, 62). Разом з позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 , в якій представник позивача зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві та згідно доказів, наявних в матеріалах справи, розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.№51). Крім того, 18.02.2021р. до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 (дії на підставі довіреності від 14.01.2021р.- а.с. №59), в якій представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути без участі представника банка, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. №58).

Відповідачка - ОСОБА_1 в судові засідання 18.02.2021р. та 14.04.2021р. двічі поспіль не з`явилася, про дату та час слухання повідомлялася шляхом направлення судових повісток за адресою проживання, яка підтверджена відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 26.11.2020р. (а.с.№53). Конверти з судовими повістками, які були направлені відповідачці, були повернуті за зворотньою адресою з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. №57,63). Також, про дату та час розгляду справи на 14.04.2021р. відповідачка була повідомлена шляхом направлення sms-повідомлення, яке доставлено вчасно (а.с. №64) та шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.№65).

Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, а також не скористалася правом ознайомлення з матеріалами справи та надання заперечень проти позову.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

04.11.2009р. ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана заява №б/н від 04.11.2009р., згідно якої ОСОБА_1 виявила бажання отримати кредитну картку зі встановленням на неї кредитного ліміту зі сплатою базової процентної ставки за користування кредитом в розмірі 3% на місяць. З підписанням відповідної заяви, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з запропонованими їй для ознайомлення "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (а.с. №27).

04.11.2009р. ОСОБА_1 була погоджена та підписана довідка про умови кредитування з користування кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду (а.с. №30).

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України ).

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 04.11.2009р. у розмірі 136 042,75 грн., з яких: 8 172,74 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 127 870,01 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, які нараховані за період з 04.11.2009р. по 31.10.2017р.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с.№7-16), який долучений до позовної заяви. Відповідність розрахунку та розміру заборгованості не були спростовані відповідачкою ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при винесені рішення суд керується розрахунком позивача.

З розрахунку вбачається, що після укладення договору ОСОБА_1 користувалася наданими банком кредитними коштами, проте допустила систематичне прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту, отже заборгованість винесена на прострочку.

Крім того, долучена до позову виписка з карткового рахунку відповідачки вказує, що відповідачка активно користувалася грошовими коштами (використовувала для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримувала кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснювала розрахунки через термінали), погашення заборгованості, а отже, прийняла запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5.

Факт користування відповідачкою кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачкою іншими належними доказами. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням кредитної картки та незаконну видачу кредитної карти на її ім`я ОСОБА_1 третім особам.

Отже, доказом фактів: встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачкою кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020р. справа №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20.

Таким чином, згідно наданих суду документів вбачається, що після укладення договору, ОСОБА_1 користувалася наданими банком кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості за наданим кредитом, проте допустила систематичне прострочення погашення заборгованості по тілу кредиту а тому заборгованість була винесена на прострочку, а отже, відповідачка повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконала, чим порушила вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, у зв`язку з чим позивач має право вимагати стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі 8 172,74 грн.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Визначаючи розмір заборгованості по відсоткам, який підлягає стягненню з відповідачки суд дійшов наступних висновків.

В підписаній відповідачкою анкеті-заяві від 04.11.2009р., погоджено умови, що базова відсоткова ставка за користування кредитом становить 3% в місяць (36% річних). Крім того, підписана відповідачкою довідка про умови кредитування з користування кредитки Універсальна 30 днів пільгового періоду містить умови кредитування: пільговий період, процентна ставка 3% на місяць, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи, тощо. Вказана довідка була підписана ОСОБА_1 , а отже відповідачка була ознайомлена з фінансовими умовами надання платіжної карти кредитка Універсальна 30 днів пільгового періоду, що підтверджується підписом клієнта на довідці.

Пред`являючи позов, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 127 870,01 грн., нарахованих за період з 04.11.2009р. по 31.10.2017р.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, розмір відсотків за період з 26.03.2010р. п о 01.04.2015р. розраховується банком відповідно до погодженої сторонами розміру відсоткової ставки зазначеної в анкеті - заяві від 04.11.2009р. та довідці про умови кредитування (36% річних) та станом на 01.04.2015р. заборгованість по відсоткам складає 6 805,04 грн.

В подальшому, за період з 01.04.2015р. по 31.10.2017р. відсотки за користування кредитом банком нараховуються за підвищеною відсотковою ставкою 43,2%, при цьому матеріали справи не містять підтверджень, що між сторонами письмово було досягнуто згоду про збільшення розміру базової відсотковою ставки, яка була погоджена при укладенні договору станом на 04.11.2009р., що протирічить положенням ст.1056-1 ЦК України.

Підписаний 16.02.2018р. ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту, в якому погоджено відсоткову ставку за межами пільгового періоду в розмірі 43,2%, суд не враховує при обчисленні розміру відсотків, який підлягає стягненню з боржника, оскільки дані умови були погоджені, починаючи з 16.02.2018р., а позивач стягує заборгованість станом на 31.10.2017р.

Згідно наданої позивачем довідки (а.с. №26) за укладеним договором від 04.11.2009р. відповідачкою було отримано дві кредитні карти, строк дії останньої карти НОМЕР_1 по 02/16 (29.02.2016р.).

Як вбачається з виписки по картковому рахунку, після закінчення строку дії карти НОМЕР_1 будь-яких операцій по карті з використанням кредитних коштів відповідачка не здійснювала.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за період з 01.04.2015р. по 29.02.2016р. в межах строку дії карти (кредитування) з відповідачки підлягає до стягнення заборгованість за відсотками, за ставкою погодженою в анкеті-заяві від 04.11.2009р., а саме 36% річних, виходячи з розрахунку: 8 172,74 грн. (заборгованість по тілу кредиту) x 0,1% (на день 36% /360) x кількість днів в періоді 945 = 7 723,24 грн.

Отже, загальний розмір заборгованості по відсоткам за період з 04.11.2009р. по 31.10.2017р. становить 14 528,28 грн. (6 805,04+7 723,24 =14 528,28грн.).

Позиція суду ґрунтується на практиці Верховного Суду в аналогічних справах, яка викладена в постанові від 12.02.2020р. у справі № 382/327/18-ц, постанові від 04.12.2019р. у справі № 750/6058/17-ц.

Крім того, позивач, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості по відсоткам, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04.11.2009р. довідки про умови кредитування, також посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Таким чином, позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підлягають частковому задоволенню та стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 04.11.2009р. в сумі 22 701,02 грн., з яких: 8 172,74 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 14 528,28 грн. - відсотки за користування кредитом, які нараховані за період з 04.11.2009р. по 31.10.2017р.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 350 грн. 75 коп. (22 701,02 грн. х 2 102 грн. : 136 042,75 грн. = 350,75 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 634, 638, 648, 1054 ЦК України, постановами Верховного Суду від 20.10.2020р. у справі №456/3643/17, від 12.02.2020р. у справі № 382/327/18-ц, від 04.12.2019р. у справі № 750/6058/17-ц, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за Договором про надання банківських послуг б/н від 04.11.2009р. в сумі 22 701 грн. 02коп. (двадцять дві тисячі сімсот одну грн. 02 коп.), з яких: 8 172 грн. 74 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 14 528 грн. 28коп. - відсотки за користування кредитом (за період з 04.11.2009р. по 31.10.2017р.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 350 грн. 75 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.