Номер провадження 22-ц/804/1210/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №234/12780/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання незаконними дій та скасування постанови за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 02 березня 2021 року (суддя Михальченко А.О., повний текст ухвали складений 02 березня 2021 року),

в с т а н о в и в :

04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. щодо винесення постанови від 06 квітня 2020 року незаконними та зобов`язання виконавця скасувати вказану постанову, в обґрунтування якої зазначив, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. знаходиться виконавче провадження про стягнення з нього боргу в сумі 110797,45 грн. На даний час виконавчі дії у виконавчому провадженні №58749147 за виконавчим листом №2/234/30/18 тривають і з нього утримують грошові кошти з доходів, а саме з заробітної плати та пенсії як інваліда ІІ групи. Інших доходів він не має. 13 березня 2020 року ним був відкритий рахунок в АТ «ПУМБ» для отримання заробітної плати. Після відкриття рахунку він ним не користувався та питання про переведення на даний рахунок заробітної плати вирішив відкласти на інший час. 06 квітня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. виніс постанову про арешт коштів боржника, даний арешт був накладений у вказаному вище виконавчому провадженні та на рахунки, які відкритті в АТ «ПУМБ». Про вказані обставини йому не було відомо, оскільки до 2021 року він не користувався даними рахунками. В лютому 2021 року, коли він в черговий раз звернувся до АТ «ПУМБ» з питанням, які саме документи необхідні для переведення пенсійних та зарплатних виплат на його відкриті рахунки у цьому банку, йому повідомили, що на дані рахунки накладений арешт на підставі постанови приватного виконавця Літвиненка О.В. від 06 квітня 2020 року. У зв`язку із зазначеним отримання виплат з даних рахунків є неможливим, оскільки вони заблоковані. Вважає, що в даному випадку дії приватного виконавця Літвиненка О.В. є протиправними, а його постанова від 06 квітня 2020 року про арешт вказаних вище рахунків повинна бути скасована, про що і просив суд.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича задоволено.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича, а саме винесення постанови від 06 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 58749147 про арешт коштів боржника, які надходять на рахунки ОСОБА_1 , які відкриті у АТ «ПУМБ» як заробітна плата.

Скасовано постанову про арешт коштів боржника від 06 квітня 2020 року приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича у виконавчому провадженні № 58749147.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича скасувати арешт грошових коштів, які перераховуються на ім`я ОСОБА_1 як заробітна плата на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «ПУМБ».

З вказаною ухвалою не погодився приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В.Ю. та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, відмовити в задоволенні скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця подана до суду з пропуском скаржником встановленого законом процесуального строку на оскарження дій виконавця, але суд не дослідив вказану обставину та не встановивши, чи були причини пропуску строку поважними, розглянув скаргу. Крім того, вважає, що боржником не доведено факт, що відкритий рахунок є рахунком із спеціальним режимом використання, лише саме його цільове призначення не може свідчити про його фактичне використання для виплат, на які не можна накладати арешт. Також, суд першої інстанції неправомірно застосував при розгляді справи статтю 52 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки її положення щодо неможливості накладення арешту на рахунки із спеціальним режимом використання стосуються коштів та майна юридичної особи чи фізичної особи-підприємця, яким не є ОСОБА_1 .

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим статтею 360 ЦПК України, учасники справи не скористались.

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається.

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам та суперечить положенням статей 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із пунктом 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 2 частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про електропостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Частиною 4 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. знаходиться виконавчий лист №2/234/30/18(234/12780/16-ц), виданий 11 червня 2018 року Краматорським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неповернутої частини боргу за договором позики від 02 вересня 2015 року в сумі 3717 доларів США та виконавчий лист №2/234/30/18, виданий 05 березня 2019 року Краматорським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних в сумі 62,93 доларів США.

В рамках виконавчого провадження ВП №58749147 постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. від 06 квітня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 102959,04 грн. (а.с.14-15).

Згідно довідки від 02 лютого 2021 року відділення ПУМБ у м.Краматорську на ім`я ОСОБА_1 відкрито карткові рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у валюті гривня (а.с.16).

Рахунки банком станом на 02 лютого 2021 року заблоковано згідно постанови про арешт коштів боржника.

Оскаржуючи дії державного виконавця, заявник посилався на те, що на вказані банківські рахунки йому повинна перераховуватися заробітна плата, а тому накладений арешт є неправомірним. З інших підстав дії державного виконавця не оскаржувалися.

При цьому виписки по картковим рахункам заявником до матеріалів справи на надано, відповідно не встановлено, чи надходили на рахунки якісь кошти та які саме.

Доказів того, що зазначений рахунок відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти якого заборонено, матеріали справи не містять.

Також АТ «ПУМБ», в якому ОСОБА_1 відкриті рахунки, та на яке покладений обов`язок визначати статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Накладаючи в рамках виконавчого провадження арешт на грошові кошти боржника, приватний виконавець в постанові від 06 квітня 2020 року зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, 102959,04 грн.

Тобто такі дії приватного виконавця відповідають положенням статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», якою керувався приватний виконавець та якою передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Таким чином, виносячи постанову про накладення арешту, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. діяв в межах повноважень, передбачених Законом.

Банк приймаючи постанову до виконання, не визначив статус коштів та рахунку на якому вони знаходяться як рахунок із спеціальним режимом використання і не повідомляв виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та не повернув його постанову без виконання, що було б підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнаючи дії приватного виконавця неправомірними, суд першої інстанції виходив із того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання. Проте не звернув уваги на те, що документального підтвердження цих обставин державний виконавець не отримав.

Посилання судом першої інстанції в мотивувальній частині ухвали на положення статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» є помилковим, оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зазначені положення регламентують особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи-підприємця. Доказів того, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем матеріали справи не містять.

Також, виходячи із встановлених апеляційним судом обставин, наданих доказів та вимог закону, апеляційний суд зазначає про те, що розглядаючи скаргу на дії приватного виконавця, суд першої інстанції в порушення вимог, зазначених в пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, відповідно до якого справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються, до участі у справі як заінтересована особа залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси. В той час як сторона виконавчого провадження стягувач ОСОБА_2 не був залучений до участі у справі у якості заінтересованої особи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги приватного виконавця на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані зазначені вище норми Закону України «Про виконавче провадження» щодо неправомірності дій приватного виконавця з накладення арешту на рахунок боржника. У зв`язку із цим апеляційну скаргу приватного виконавця слід задовольнити, оскаржуване судове рішення - скасувати, у задоволенні скарги боржника на дії приватного виконавця - відмовити.

Керуючись статтями 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 02 березня 2021 скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання незаконними дій та скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2021 року.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

О.В. Халаджи