Справа № 503/1881/20
Провадження № 2/503/115/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача та відповідача ОСОБА_3 , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 5,45 га, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №022116. Позивач та відповідач є спадкоємцями за законом після померлої ОСОБА_3 та прийняли спадщину, однак через виниклий між ними спір щодо розподілу спадкового майна та в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку, а тому просить поділити спадщину та визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №022116 належала ОСОБА_3 .

В підготовче засідання позивач не з`явився та надав суду заяву, в якій він на задоволенні позовних вимог наполягав та просив проводити розгляд цивільної справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання також не з`явилась, надавши до суду заяву, в якій вона визнала позов у повному обсязі та просила розглянути цивільну справу у її відсутність. Також зазначила, що позивач компенсував їй половину вартості спірного майна.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.12.2011 року (а.с.8).

З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №022116, виданого 17 лютого 2004 року Кодимською РДА (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_3 належало право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,45 га, розташовану на території Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя ОСОБА_3 склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом.

Спадкоємцем першої черги на майно померлої є її син - позивач по справі ОСОБА_1 та дочка померлої - відповідач по справі ОСОБА_2 .. Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 14.07.2015 року та серії НОМЕР_3 від 17.11.1982 року (а.с.10-11).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В свою чергу ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Зі змісту довідки виконавчого комітету Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області № 324 від 20.07.2020 року (а.с.13) вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на момент її смерті, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є такими, що у передбаченому законом порядку прийняли спадщину померлої матері.

Крім того, відповідно до листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №136/02-14 від 18.02.2021 року після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №341/2020 та діти спадкодавиці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявили право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до п. п. 4.15, п. 4 глави 10, розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання всіх документів, які посвідчують право власності щодо належності цього майна спадкодавцеві.

В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Встановлено, що 27 листопада 2020 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів та через виниклий між сторонами спір щодо розподілу спадкового майна.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Таким чином з моменту прийняття спадщини двома або більше спадкоємців спадкове майно, як правило, є об`єктом їх спільної часткової власності. Частка у спадщині - не те ж саме, що і частка у праві спільної власності. Проте враховуючи схожість у правовому регулюванні при здійсненні поділу спадщини або виділу частки у натурі використовуються норми, які регулюють поділ майна, що є у спільній частковій власності або виділ частки з цього майна.

Поділ спадщини і виділ частки спадкоємця здійснюються на підставі положень ст. ст. 364-367 ЦК, що регулюють процедуру поділу (виділу частки) майна, що є об`єктом права спільної часткової власності з урахуванням особливостей поділу спадкового майна, визначеного нормами спадкового права.

Правочин про поділ спадщини здійснюється за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, і оформляється договором між ними, у якій зазначаються належні їм реальні частки у спадщині. Даний договір може стосуватися як поділу усього спадкового майна, так і виділу частки одного чи кількох спадкоємців. При цьому допускається грошова компенсація, якщо вартість майна є різною. При недосягненні згоди здійснюється у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців. У останньому випадку поділ спадкового майна оформляється судовим рішенням (п. 230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, оскільки ОСОБА_1 відшкодував їй половину вартості вищезазначеного об`єкта спадкового майна.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач визнала позов у повному обсязі, з урахуванням положень ч.3 ст.206 ЦПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 1412,90 грн., що підтверджується квитанцією №19 від 08.12.2020 року.

Таким чином, 50 відсотків судового збору, які складають 706 грн. 45 коп., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з неї на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 706 грн. 45 коп.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього, - задовольнити.

Поділити спадкове майно та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом правовласності на земельну ділянку площею 5,45 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тимківської сільської ради Подільського (раніше Кодимського) району Одеської області, яка на підставі втраченого державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №022116, виданого 17.02.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції №19 від 08.12.2020 року, в сумі 706 (сімсот шість) грн. 45 коп.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції №19 від 08.12.2020 року, в сумі 706 (сімсот шість) грн. 45 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду складено 02.03.2021 року.

Суддя Т.О. Калашнікова