ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4751/21
провадження № 2-з/753/70/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"21" квітня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» про забезпечення позову у справі № 753/4751/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсним та встановлення іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2), ОСОБА_3 (відповідач-2), в якому просить:

- визнати недійсним договір дарування квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа:135,9 кв.м., житлова площа: 75,5 кв.м., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 18 квітня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є за реєстровим номером 933;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 135,9 кв.м., житлова площа: 75,5 кв. м., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 23 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. за реєстровим номером 429;

- скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису: 431549; дата, час державної реєстрації: 23 березня 2013 року, 11:18:25) за ОСОБА_3 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 135,9 кв.м., житлова площа: 75,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0), з одночасним визнанням за ОСОБА_1 права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 135,9 кв.м., житлова площа: 75,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0), яке було зареєстровано за ним 4 січня 2011 року у Реєстрі прав власності на нерухоме майно;

- встановити іпотеку на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 135,9 кв.м., житлова площа: 75,5 кв.м., з метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором № 78/П/76/2008-840 від 29 лютого 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 . Іпотекодавець: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ); Іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи: 41937164; місцезнаходження: 01001, місто Київ, провулок Рильський, 4, поверх 6). Заставна відсутня.

В обґрунтуванням позовних вимог зазначає, що маючи непогашену кредитну заборгованість за кредитним договором та не виконуючи зобов`язання щодо її погашення, а також маючи невиконане зобов`язання щодо передачі спірної квартири в іпотеку для забезпечення повернення такої заборгованості, відповідач-1 через чотири місяці після реєстрації за ним права власності на квартиру, відчужив її своїй матері - відповідачу-2, шляхом укладення з нею договору дарування від 18 квітня 2011 року. У свою чергу відповідач-2 відчужила квартиру відповідачу-3 шляхом укладення з ним договору купівлі-продажу.

При цьому, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2016 року у справі № 753/8378/15-ц позовні вимоги ПАТ «КБ Надра» задоволено повністю, стягнуто з відповідача-1 на користь ПАТ «КБ Надра» 267 948,12 доларів США, що еквівалентно 2 907 290 грн. 65 коп. боргу за кредитним договором та відсотків, а також 325 714 грн. 53 коп. пені та штрафу. Вказаним рішенням встановлено, що заборгованість відповідача-1 перед ПАТ КБ «Надра» за Кредитним договором виникла за період з 29 лютого 2008 року по 27 березня 2014 року.

Позивач вказує, що відповідач-1 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника. Крім цього, позивач наголошує, що при укладенні оспорюваного договору дарування квартири воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним договором, дії сторін були спрямовані на перехід права власності на квартиру від відповідача-1 до відповідача-2 з метою приховування її від звернення на неї стягнення в рахунок погашення боргу відповідача-1 за кредитним договором, а, отже, правова мета оспорюваного договору дарування є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому такий договір дарування квартири с недійсним на підставі ст. 234 ЦК України.

Також, з огляду на те, що квартира була набута відповідачем-2 за недійсним договором дарування, який не створював жодних юридичних наслідків, окрім його недійсності, а відповідач-2 не була такою особою, що на відповідній правовій підставі набула право власності на квартиру, а, отже, і не мала права її відчужувати відповідачу-3, оскільки не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності розпоряджатися нею шляхом укладення Договору купівлі-продажу Квартири, такий договір є також недійсним.

На підтвердження вказаних доводів позивач посилається на те, що після декількох відчужень відповідач-1 продовжував проживати у спірній квартирі, що свідчить про наявність ознак фіктивності також і договору купівлі-продажу квартири.

Разом із позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» подало заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 135,9 кв.м., житлова площа: 75,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0);

заборони до набрання законної сили судовим рішенням у справі за цим позовом Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії і приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 135,9 кв.м., житлова площа: 75,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0).

На підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 19 березня 2021 року вказану заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що наявність у відповідача-3 можливості вільно розпоряджатися спірною квартирою створює ризики унеможливлення виконання судового рішення за цим позовом, оскільки відчуження відповідачем-3 спірної квартири зумовить необхідність звернення позивача до суду з новим позовом для визнання відповідного правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності, проведеної на його підставі. У випадку настання таких обставин виконання рішення суду за позовом, у забезпечення якого подається ця заява, а також ефективний захист та поновлення порушених прав позивача будуть унеможливлені.

Позивач вказує, що обтяження у вигляді накладення арешту на нерухоме майно не впливає на правомочність власника щодо володіння та користування цим майном. Враховуючи законодавчо встановлені положення щодо виникнення речових прав на нерухоме майно з моменту їх державної реєстрації, обмеження проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна запобігає будь-якій можливості виникнення речових прав третіх осіб на спірну квартиру, а тому накладення арешту на спірну квартиру та заборона вчинення реєстраційних дій щодо неї остаточно попередять можливість ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у цій справі.

Дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що через ризик подальшого відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Те, що особа ще не вчинила дії, які могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача-3 як одноосібного власника наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17

Враховуючи, що позивачем пред`явлено позов про визнання недійсними договорів, якими опосередковувався перехід прав на спірне майно, визнання права власності на спірне майно за відповідачем-1, який є боржником у кредитних зобов`язаннях, а також встановлення іпотеки на це майно з метою забезпечення виконання боржником своїх боргових зобов`язань перед позивачем, який набув права вимоги за цими зобов`язаннями від ПАТ «КБ «Надра», а тому ймовірне рішення про задоволення позову може мати наслідком зміну власника такого майна та встановлення на нього обтяження, суд дійшов висновку, що заявником доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі у разі відчуження відповідачем-3 спірного майна або виникнення інших речових прав чи обтяжень третіх осіб щодо такого майна, ускладнення захисту прав та інтересів заявника без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує співмірність та наявність зв`язку між видами забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а саме накладення арешту на спірну квартиру і забороною реєстраційних дій щодо квартири, та позовними вимогами, які пред`явлені позивачем.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії розгляду справи підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, з огляду на відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Керуючись ст. ст. 2, 149, 152, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» - задовольнити.

2. Накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 135,9 кв.м., житлова площа: 75,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0).

3. Заборонити до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 753/4751/21 Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії і приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа: 135,9 кв.м., житлова площа: 75,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0).

Стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» (01001, м. Київ, Рильський пров., 4, поверх 6, ідентифікаційний код 41937164).

Боржник: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Суддя О. В. Якусик