Справа № 157/11/21
Провадження №2/157/100/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Фесь Т.І.,

представника позивача - адвоката Стретович І.С.,

відповідачки - ОСОБА_1 ,

представника відповідачки - адвоката Панасюка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 вересня 2018 року на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн., до 970 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що від шлюбу з ОСОБА_1 є син ОСОБА_3 . Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 вересня 2018 року шлюб розірвано. Зазначеним рішенням суду вирішено також стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 7 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до виписки із постанови ЛКК Ковельського МТМО від 14 грудня 2020 року № 2921, ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду як хвора, що має невиліковну хворобу. Станом на 30 грудня 2020 року він як внук піклується про свою бабу ОСОБА_5 , 1937 року народження, оскільки інші родичі відмовилися від цього. Її чоловік, ОСОБА_6 , нещодавно переніс інсульт і не може піклуватися про ОСОБА_5 . Крім того, за станом здоров`я він може надавати постійну сторонню допомогу та нагляд, що підтверджується лікарем та зафіксовано документально. Зазначені обставини свідчать про зміну його матеріального стану, адже покинути двох рідних людей похилого віку, які тривалий час опікувалися ним, перебували поруч, доглядали - це приректи їх на ізоляцію від благ суспільства, і тому він взяв їх на своє утримання. Він не має у своїй власності рухомого майна, в тому числі автомобіля, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. Вищезазначені обставини справи свідчать про те, що у зв`язку із невиліковною хворобою баби ОСОБА_5 він зобов`язаний забезпечувати належний догляд та матеріальне становище баби та діда, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою. З огляду на вищевикладене просить суд зменшити розмірі аліментів до 970 грн. в місяць, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Панасюк І.І. просить у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що доводи позивача ґрунтуються виключно на припущеннях та бажанні якомога менше сплачувати аліментів на утримання сина, конкретних доказів зміни матеріального стану в гіршу сторону останнім не надано. Згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 вересня 2018 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 7 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, та стягуються аліменти на утримання відповідачки у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно, починаючи з 7 червня 2018 року до 1 грудня 2019 року. З 1 грудня 2019 року позивач припинив сплату аліментів на утримання відповідачки, а отже матеріальний стан позивача скоріше покращився, аніж погіршився. Посилання позивача на утримання ним діда та баби, які досягли пенсійного віку і потребують матеріальної допомоги, є надуманими, оскільки дід та баба позивача отримують пенсію та проживають у власному будинку.

У відповіді на відзив представник позивач - адвокат Стретович І.С. зазначає, що доводи відповідачки про покращення з 2019 року матеріального стану ОСОБА_2 у зв`язку з припиненням сплати аліментів на її утримання є припущенням, доказів про покращення матеріального стану позивача не надано відповідачкою. Окрім того, відповідно до вимог СК України внуки, правнуки зобов`язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда, і фактично внуки зобов`язані надавати різну допомогу: грошову, матеріальну, продовольчу, тощо, а тому оскільки баба позивача ОСОБА_5 хворіє та потребує стороннього догляду, то позивач піклується про неї, а отримання пенсії бабою і наявність житла не виключають потребу у піклуванні та наданні матеріальної допомоги.

Представник позивача - адвокат Стретович І.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав і просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвоката Панасюк І.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у позові відмовити з наведених у відзиві на позовну заяву підстав.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 вересня 2018 року, яке набрало законної сили 30 листопада 2018 року, шлюб між сторонами розірвано, і на підставі цього ж рішення з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 7 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як на підставу для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітнього сина сторін, позивач посилається на погіршення свого матеріального стану, що зумовлено піклуванням ним за його хворою бабою ОСОБА_5 та відмовою інших родичів піклуватися про останню, і неможливістю піклування за нею чоловіком ОСОБА_6 , який нещодавно переніс інсульт.

Ні підтвердження своїх позовних вимог позивач надав виписку із постанови ЛКК від 14 грудня 2020 року № 2921, згідно з якою ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду, та довідку медичної установи від 11 грудня 2020 року про стан свого здоров`я, який є задовільним.

Однак, позивач не надав суду доказів про те, що він матеріально утримує, піклується про свою бабу і внаслідок цього погіршився його матеріальний стан.

Сам факт хвороби ОСОБА_5 ще не свідчить про те, що позивач доглядає, піклується про бабу і що у нього погіршився у зв`язку з доглядом за нею матеріальний стан.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На позивача, як на батька неповнолітньої дитини, покладено обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина.

Статтею 202 СК України передбачено, що утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, зобов`язані повнолітні дочка, син.

Згідно із ст. 264 СК України внуки, правнуки зобов`язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда.

Піклування про інших близьких родичів, зокрема, про бабу, не звільняє позивача від виконання батьківського обов`язку утримувати свою дитину.

Таким чином, позивач не довів погіршення свого стану здоров`я та матеріального стану, на що він посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, у зв`язку з чим у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 77-81, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про зменшення розміру аліментів, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 16 квітня 2021 року.

Головуючий: О. В. Антонюк