Ухвала

19 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 127/2115/13

провадження № 61-6138ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Медяного Віктора Григоровича, стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Медяного В. Г. (далі - державний виконавець Медяний В. Г.), стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»).

Скарга мотивована тим, що 22 травня 2017 року державним виконавцем Медяним В. Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53971554 на підставі виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 19 вересня 2013 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») судового збору у розмірі 2 974,43 грн. Крім того, оскаржуваною постановою державного виконавця Медяного В. Г. боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно; попереджено про відповідальність за неподання декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей та стягнуто виконавчий збір.

Зазначав, що про існування виконавчого провадження № 53971554 йому стало відомо 08 жовтня 2020 року з Єдиного реєстру боржників, тому у жовтні 2020 року він звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Копії матеріалів виконавчого провадження, у тому числі, постанову про відкриття виконавчого провадження № 53971554 отримав 27 жовтня 2020 року.

Вказував, що із заявою про відкриття виконавчого провадження стягувач звернувся 17 травня 2017 року, тобто з пропуском встановленого однорічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому, отримавши виконавчий лист, поданий із пропущенням строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, державний виконавець, відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зобов`язаний був протягом трьох днів повернути виконавчий лист стягувачу.

Вважав, що строк подачі виконавчого листа до виконання не переривався та судом не поновлювався, тому державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження після закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Медяного В. Г. щодо прийняття постанови від 22 травня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 53971554 на підставі виконавчого листа № 127/2115/13-ц від 19 вересня 2013 року про стягнення з нього на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів у розмірі 2 974,43 грн; визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 травня 2017 року № 53971554; зобов`язати державного виконавця або іншу особу Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) усунути порушення допущені при відкритті виконавчого провадження № 53971554 від 22 травня 2017 року через порушення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2021 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Медяного В.Г. щодо відкриття виконавчого провадження № 53971554 під час виконання виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого 19 вересня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів у розмірі 2 974,43 грн.

Скасовано постанову державного виконавця Медяного В. Г. про відкриття виконавчого провадження № 53971554 на підставі виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого 19 вересня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошових коштів у розмірі 2 974,43 грн.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

У квітні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2021 року, в якій заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 «Про виконавче провадження»).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2013 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01 листопада 2005 року № 014/035-43/30644 у розмірі 30 666,23 доларів США (за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 245 115,18 грн), заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 6 352,18 доларів США (за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 50 772,97 грн), пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 6 887 доларів США (за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 55 047,79 грн), а всього - 43 905,41 доларів США (за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 350 935,94 грн) звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 листопада 2005 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В. під № 5327, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 193 228 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 2 974,43 грн.

19 вересня 2013 року Вінницького міського суду Вінницької області було видано виконавчий лист № № 127/2115/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судового збору у розмірі 2 974,43 грн. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 1 рік.

17 травня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Вінниця із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/2115/13-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 19 вересня 2013 року про стягнення із ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2 974,43 грн.

22 травня 2017 року державним виконавцем Медяним В. Г. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53971554 на підставі виконавчого листа № 127/2115/13-ц від 19 вересня 2013 року, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно; попереджено про відповідальність за неподання декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; стягнуто виконавчий збір.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Встановивши, що виконавчий лист був виданий 19 вересня 2013 року, стягувачем пред`явлений до примусового виконання 17 травня 2017 року, тобто із пропущенням строку встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доказів переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання суду не надано, із заявою про поновлення строку стягувач не звертався, районний суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 53971554 від 22 травня 2017 року підлягає скасуванню, оскільки стягувачем пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Медяного Віктора Григоровича, стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк