ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 401/3884/16-ц

провадження № 61-7352св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодський машинобудівний завод»,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом, - ОСОБА_2 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський машинобудівний завод» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 6 листопада 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Мурашка С. І., Дьомич Л. М., Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Світловодський машинобудівний завод» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про спонукання до виконання договірних зобов`язань.

В обґрунтування позову ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» зазначило, що ним та ОСОБА_1 укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Світловодського районного нотаріального округу Михайленком В. І. та зареєстрований у реєстрі 22 червня 2015 року за № 752.

Також вказало, що за умовами вказаного договору ОСОБА_1 зобов`язалася за плату передати йому на п`ять років автомобіль марки AUDI Q3, 2012 року випуску, у користування.

Проте умови договору оренди ОСОБА_1 виконувала до 24 червня 2016 року; автомобіль постійно перебуває у її користуванні, наймачем автомобіль не використовується, оскільки відповідач безпідставно відмовляється його надати.

ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» вважало, що вказаними діями ОСОБА_1 порушує умови договору найму (оренди) транспортного засобу від 22 червня 2015 року.

Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» просило суд зобов`язати ОСОБА_1 виконати зобов`язання за нотаріально посвідченим договором найму (оренди) транспортного засобу від 22 червня 2015 року і передати у його користування автомобіль марки AUDI Q3, 2012 року випуску, тип - легковий універсал - В, колір коричневий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором найму (оренди) транспортного засобу та розірвання вказаного договору.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що на виконання умов договору найму (оренди) транспортного засобу від 22 червня 2015 року передала у користування ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» автомобіль марки AUDI Q3, 2012 року випуску, який у подальшому закріплено за головним інженером ОСОБА_2 .

За умовами укладеного договору відповідач за зустрічним позовом зобов`язався сплачувати їй щомісячно орендну плату у розмірі 13 489,91 грн.

Разом з тим, з червня 2016 року ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» умови договору щодо здійснення щомісячних платежів не виконує, що призвело до утворення заборгованості. При цьому зазначила, що автомобіль продовжує перебувати у користуванні підприємства.

ОСОБА_1 вважала, що ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» істотно порушує умови договору найму (оренди) транспортного засобу від 22 червня 2015 року, оскільки не сплачує грошові кошти за користування належним їй майном відповідно до умов договору, тому просила стягнути з ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» на її користь грошові кошти у розмірі 93 953,86 грн; розірвати договір найму (оренди) транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Світловодського районного нотаріального округу Михайленком В. І. та зареєстрований у реєстрі 22 червня 2015 року за № 752.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх прийняття

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2017 року, ухваленим у складі судді Гонтаренко Т. М., позов ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 виконати зобов`язання за нотаріально посвідченим договором найму (оренди) транспортного засобу від 22 червня 2015 року і передати у користування ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» автомобіль марки AUDI Q3, 2012 року випуску, тип - легковий універсал - В, колір коричневий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» 2 067 грн у відшкодування судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 порушила умови договору найму (оренди) транспортного засобу, посвідченого приватним нотаріусом Світловодського районного нотаріального округу Михайленком В. І. та зареєстрованого у реєстрі 22 червня 2015 року за № 752, не надавши у користування ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» автомобіль марки AUDI Q3, 2012 року випуску.

Надавши оцінку доказам, суд установив факт перешкоджання ОСОБА_1 вільному використанню наймачем транспортним засобом.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позов, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» не користується автомобілем марки AUDI Q3, 2012 року випуску, з причин, не залежних від його волі, тому вимога про стягнення грошових коштів у розмірі 93 953,86 грн за користування наймачем автомобілем є необґрунтованою.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що у матеріалах справи відсутні докази порушення ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» умов договору найму (оренди) транспортного засобу від 22 червня 2015 року, тому підстави для його розірвання відсутні.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 6 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2017 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнено з ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 орендну плату за користування автомобілем у розмірі 93 953,86 грн та

10 503,33 грн - у відшкодування судових витрат.

Розірвано договір найму (оренди) транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Світловодського районного нотаріального округу Михайленком В. І. та зареєстрований у реєстрі 22 червня 2015 року за № 752, укладений ОСОБА_1 і ТОВ «Світловодський машинобудівний завод».

З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення первісного позову суд апеляційної інстанції не погодився з огляду на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

Апеляційний суд Кіровоградської області вказав, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт передачі ОСОБА_1 автомобіля марки AUDI Q3, 2012 року випуску, ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» і позивачем за первісним позовом не надано доказів перебування автомобіля у ОСОБА_1 .

Судом апеляційної інстанції враховано, що ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» не оспорює факт використання автомобіля його працівником - головним інженером ОСОБА_2 , який не є звільненим.

Пославшись на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність у ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» заборгованості перед ОСОБА_1 і, надавши оцінку дослідженим доказам, стягнув з ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» грошові кошти у розмірі 93 953,86 грн на користь ОСОБА_1 .

Крім того, суд вказав, що наявні правові підстави для розірвання договору найму (оренди) транспортного засобу від 22 червня 2015 року у зв`язку із фактом тривалого систематичного невиконання ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» договірних зобов`язань у частині внесення орендної плати, що є істотним порушенням договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У листопаді 2017 року ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 6 листопада 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

На думку заявника, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову і задоволення зустрічного позову, не врахувавши перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі, оскільки автомобіль марки AUDI Q3, 2012 року випуску, перебуває у спільній сумісній власності подружжя.

Зазначає, що наказ ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» від 22 червня 2015 року № 31 «Про закріплення автомашин за співробітниками» не свідчить про перебування автомобіля марки AUDI Q3, 2012 року випуску, у користуванні підприємства, а лише вказує закріплення автомобіля за ОСОБА_2 .

При цьому, заявник стверджує, що ОСОБА_2 , який є головним інженером ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», на роботі не з`являється, посадові обов`язки не виконує.

Позиція інших учасників справи

У березні 2018 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому послалася на безпідставність її доводів. Вказала, що судом апеляційної інстанції надано належну оцінку доказам і не встановлено порушень прав позивача за первісним позовом, тому судове рішення є законним і обґрунтованим.

Провадження у суді касаційної інстанції

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2017 року касаційну скаргу ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 6 листопада 2017 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків.

У 2018 році справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2018 року відкрито провадження у справі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи

Судом апеляційної інстанції за матеріалами справи встановлено, що 22 червня 2015 року ОСОБА_1 та ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Світловодського районного нотаріального округу Михайленком В. І. та зареєстрований у реєстрі 22 червня 2015 року за № 752.

Плата за користування автомобілем установлена сторонами у розмірі 13 489,91 грн щомісячно, які наймач зобов`язався виплачувати готівкою не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (пункт 3.1 договору найму (оренди) транспортного засобу).

Відповідно до пункту 4.1 договору найму (оренди) транспортного засобу сторони домовилися, що підписання цього договору розцінюється як передання автомобіля.

Наказом генерального директора ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» від 22 червня 2015 року № 31 «Про закріплення автомашин за співробітниками» автомобіль марки AUDI Q3, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , закріплено за головним інженером ОСОБА_2 , якого цим же наказом попереджено про персональну відповідальність за збереження транспортного засобу, комплектацію, технічний стан, проведення ремонту, використання виключно в господарській діяльності підприємства для службових поїздок персоналу, перевезення вантажу.

У період з 17 червня 2015 року до 30 червня 2016 року ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» сплатило ОСОБА_1 за договором найму (оренди) транспортного засобу 163 170,53 грн.

За липень 2016 року ОСОБА_1 частково отримала оренду плату у розмірі 11 267,44 грн.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIIIпідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 400 ЦПК України у цій же редакції Закону під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги і відзиву на неї, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до

статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 виконала умови договору в частині передачі ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» автомобіля, дійшов правильного висновку про відстність підстав для задоволення первісного позову про її спонукання до виконання умов договору найму (оренди) транспортного засобу від 22 червня 2015 року шляхом передачі у користування товариства автомобіля марки AUDI Q3, 2012 року випуску.

Правильним є висновок апеляційного суду про стягнення заборгованості з ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» у розмірі 93 953,86 грн, оскільки підприємством вказаний розрахунок не спростовано і не підтверджено належними доказами факт оплати за користування автомобілем з липня 2016 року до лютого 2017 року відповідно до умов договору найму (оренди) транспортного засобу.

Такі встановлені апеляційним судом обставини дали підстави для задоволення зустрічного позову в частині розірвання договору найму (оренди) транспортного засобу від 22 червня 2015 року, оскільки несплата грошових коштів є істотним порушенням ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» умов договору.

Суд апеляційної інстанції надавши належну оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, поданих сторонами, встановивши, що автомобіль марки AUDI Q3, 2012 року випуску, перебуває у користуванні ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», яке не сплачує орендну плату відповідно до умов договору найму (оренди) транспортного засобу від 22 червня 2015 року, і права позивача за зустрічним позовом вказаними діями порушено,дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції, відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Твердження заявника проте, що апеляційним судом помилково не враховано, що спірний автомобіль марки AUDI Q3, 2012 року випуску, перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відхиляються касаційним судом, оскільки не впливають на правильність вирішення апеляційним судом вимог за первісним і зустрічним позовами.

Доводи заявника про те, що наказ ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» від 22 червня 2015 року № 31 «Про закріплення автомашин за співробітниками» не свідчить про перебування автомобіля марки AUDI Q3, 2012 року випуску, у користуванні підприємства, а вказує лише на те, що автомобіль закріплений за ОСОБА_2 , який є головним інженером ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», проте на роботі не з`являється, посадові обов`язки не виконує, також відхиляються касаційним судом з огляду на наступне.

Апеляційним судом Кіровоградської області з наданих доказів установлений факт передачі ОСОБА_1 товариству автомобіля марки AUDI Q3, 2012 року випуску, тип - легковий універсал - В, колір коричневий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , і таку обставину товариство не спростувало.

Питання щодо належного виконання головним інженером ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» ОСОБА_2 своїх посадових обов`язків не є предметом розгляду даної справи і правового значення не має.

Інші доводи касаційної скарги на законність судового рішення суду апеляційної інстанції також не впливають.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів і встановлення на їх підставі нових обставин, що не відноситься до визначених статтею 400 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII повноважень касаційного суду під час касаційного перегляду справи, згідно з якими касаційний суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у

державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення, оскільки суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтею 400 у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII, статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодський машинобудівний завод» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 6 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук