Справа № 308/2330/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши позовну заяву представника позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Універсал Банк», ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Універсал Банк», Мєшнік Костянтин Ігорович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2021, вказану позовну заяву залишено без руху, із зазначенням недоліків. Так в ухвалі було вказано на те, що в додатку до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за договором б/н від 21.03.2018р., на якому міститься підпис та відтиск печатки банку. Разом із тим, не вказано посаду, прізвище та ініціали особи якій належить підпис, що позбавляє суд можливості ідентифікувати посадову особу банку що здійснила, виготовила вказаний розрахунок; копія Анкети-Заяви до Договору про надання банківських послуг від 21.08.2018, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру є неналежної якості, що позбавляє можливості встановити їх зміст; позивачем не зазначено та не додано доказів, які підтверджують, що банк відкрив відповідачу рахунок , випустив і надав йому картку, забезпечив здійснення розрахунків за цим рахунком (як того вимагає пункт 5 частини 3 статті 175 та частина 5 статті 177 ЦПК України); у позовній заяві, та в документах, долучених до неї, відсутні дані щодо часу видачі відповідачу платіжної картки (із зазначенням строку її дії), а також дані щодо часу переоформлення цієї картки (якщо така обставина мала місце) у зв`язку із закінченням строку її дії чи з інших підстав; представником позивача не зазначено, з якого часу (календарної дати) виникла заборгованість за вказаним договором та з якої суми заборгованості проведено її розрахунок, скільки і в який період ним було сплачено коштів в рахунок погашення кредитного боргу, коли було здійснено останній платіж, з якої дати виникло прострочення зі сплати щомісячного мінімального платежу; у позовній заяві не зазначено розмір неустойки, яку банк нарахував на залишок простроченої заборгованості; банком на залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену тарифами, представник позивача одразу зазначає про те, що загальний залишок заборгованості становить 24063,95 гривень. Таким чином, не зрозуміло складових заборгованості, та, чи входить у вказану суму нарахована банком неустойка.

Позивачу згідно вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, було надано строк для усунення зазначених недоліків, а саме: протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалу від 24.02.2021 про залишення позовної заяви без руху було направлено позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Згідно трекінгу відслідування поштового відправлення що міститься на офіційному веб-сайті Укрпошти, адресат отримав листа із вказаною ухвалою 05.03.2021.

Разом із тим станом на 19.04.2021, позивачем недоліки на які було вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунуто.

Конституцією України гарантується право на судовий захист, водночас, виходячи зі змісту ч.2 ст. 68 Конституції України, необізнанність із законами не звільняє від юридичної відповідальності.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в України визнається і діє принцип верховенства права, а статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

При цьому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів слід розуміти у праві такої особи на подання відповідних документів та доказів, певне обґрунтування позовних вимог у тій мірі, в якій вона вважає за необхідне, оскільки одним із визначальних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналіз судової практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (справа «Мушта проти України», заява №8863/06, рішення від 18.11.2010, пункти 37-38; Справа "Golder v. The United Kingdom", заява №4451/70, рішення від 21.02.1975, пункт 38).

Суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (Справа «Надточій проти України», заява № 7460/03, рішення від 15.05.2008, пункт 26; див. серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], no.39594/98, п.72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy), рішення від 28.08.1991, Серія A no. 208-B, п.33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy), рішення від 12.10.1992, Серія A no.245-C, п.26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), no.54698/00, п.28, від 08.06.2006).

В даному випадку позивачем отримано ухвалу суду про залишення позову без руху, 05.03.2021, на усунення недоліків зазначених у ній йому було надано час а саме три дні з моменту її отримання. Таким чином міг, усунути виявлені недоліки, або скористатися своїм правом на подання клопотання про продовження вказаного строку. Однак вказаним правом не скористався, слід констатувати, що жодних заяв чи клопотань від позивача на адресу суду не надходило.

Надання переваги будь-кому з учасників у справі у вирішенні процесуальних питань (у даному випадку щодо відкриття провадження за наявності вище вказаних недоліків) не відповідає таким засадам (принципам) судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Окрім того, право позивача на судовий захист не порушено, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в загальному порядку після усунення недоліків, про що вказав місцевий суд в ухвалі у даній справі, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Універсал Банк», ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи,якому повна ухвала суду не була вручена удень її проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання) безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош