Справа №569/3462/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 квітня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Левчука О. В.,

за участі секретаря судового засідання Крижова В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович,

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

учасники справи в судове засідання не з`явились, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, вчиненого 05 жовтня 2020 року та зареєстрованого в реєстрі за № 65743.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріуса. У січні 2021 року позивачка дізналась, що 04.01.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни відкрито виконавче провадження № 64020735 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 65743 05 жовтня 2020 року про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 9 155, 88 грн. Проте, між ОСОБА_1 та ТОВ "ФК "Аланд" ніколи не укладалось жодних правочинів, також, позивачка вказує, що у неї на даний час немає жодних не виконаних зобов`язань (непогашених кредитів, боргів перед фізичними чи юридичними особами). Крім того, у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , але позивачка ніколи не була зареєстрована в Києві та ніколи фактично не проживала там. На підставі вказаного, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, вчиненого 05 жовтня 2020 року та зареєстрованого в реєстрі за № 65743, а також стягнути з ТОВ "ФК "Аланд" на її користь судові витрати в сумі 11 362, 00 грн.

Ухвалою суду від 18.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представником - адвокатом Оспановим Р.О. була подана до суду заява від 24.03.2021 про розгляд справи за відсутності позивачки, у якій він також вказав, що ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила суд позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ТзОВ "ФК "Аланд" та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, будучи належним чином повідомленими, у судове засідання не з`явилися, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов та пояснень щодо позову не подали.

Зважаючи на те, що від відповідача не надійшов відзив на позов та представник позивача не заперечила проти розгляду справи за відсутності відповідача, суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши позовну заяву, а також інші докази у справі, судом встановлено таке.

Згідно з копією виконавчого напису від 05 жовтня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 65743, запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржницею за кредитним договором №010/0234/82/0071139 від 13.09.2012 укладеним із АТ "Райффайзен Банк Аваль", право вимоги за яким перейшло до АТ "Комерційний індустріальний банк" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 3114/11 від 28.09.2015, а від нього до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами АКП-280915 від 28.09.2015, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 15/04/2016-01 від 15.04.2016 є ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-КА від 11.08.2020 є ТОВ "ФК "Аланд".

У вказаному виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором 010/0234/82/0071139 від 13.09.2012 настав, боржником допущено прострочення платежів. Також зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 14.08.2020, сума заборгованості складає 8655,88 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7456,49 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1199,39 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн.. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" стягнуто плату зі стягувача в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 9155,88 грн.

З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

04 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною відкрито виконавче провадження № ВП 64020735 про примусове виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса, про що свідчить копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.01.2021 в матеріалах справи.

Також, представником позивачки - адвокатом Оспановим Р.О. було долучено до матеріалів справи копію відповіді Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) № Д-165/6.4/11.2/2021/1974 від 12.02.2021 на звернення своєї довірительки ОСОБА_2 , з якої стало відомо, що на підставі п.4 ч.1 ст.29-1 Закону України "Про нотаріат" та п.22 Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 № 357/5, нотаріальну діяльність ОСОБА_3 по Житомирському міському нотаріальному округу було зупинено з 04.02.2021.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп. 2.3 п. 2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК, ст. ст. 50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17.

Як встановлено зі змісту оспорюваного виконавчого напису, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Аланд» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 010/0234/82/0071139 від 13.09.2012 за період з 11.08.2020 до 14.08.2020.

Однак, договір про надання споживчого кредиту № 010/0234/82/0071139 від 13.09.2012 був укладений між позивачем та АТ "Райффайзен Банк Аваль" строком на 48 місяців - до 24.09.2016, а тому строк позовної давності сплив 24.09.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Згідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 5 ст. 261 ЦК України визначає, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Отже, судом встановлено, що у порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус вчинила виконавчий напис щодо заборгованості, по якій минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.

Крім того, позивачка у позовній заяві зазначила, що нею не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від банку та відповідно вона не визнає розмірів заборгованості, нарахованої ТОВ «ФК «Аланд», оскільки позбавлена будь-якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором ОСОБА_1 отримувала, у зв`язку із чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «ФК «Аланд», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивачки про те, що заборгованість, яка запропонована приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аланд», не є безспірною.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на те, що до суду не подано доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем і позивач таку заборгованість оспорює, суд дійшов висновку, що вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною.

Враховуючи викладене, а також оспорювання боржником суми стягнення за виконавчим написом нотаріуса, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був виданий неправомірно, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо вимоги позивачки про стягнення на її користь з відповідача судових витрат в сумі 11362,00 грн., що міститься в прохальній частині позовної заяви, суд прийшов до наступного висновку.

Представник позивачки - адвокат Оспанов Р.О. 19.04.2021 подав до суду заяву, в якій він просить приєднати до матеріалів справи докази понесення судових витрат, до неї долучив копію акту наданих робіт згідно Договору про надання правової допомоги № 8 від 19.04.2021, у якому вказано, що витрати на правничу допомогу щодо розгляду даної справи становлять 10000 грн., просить на користь позивачки стягнути ці витрати з відповідача по справі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, на підтвердження здійснених представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Оспановим Р.О. витрат на професійну правничу допомогу надано акт наданих робіт згідно Договору про надання правової допомоги № 8 від 19.04.2021. Також, у матеріалах справи містяться: договір про надання правничої допомоги № 8 від 16.02.2021; попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ФК "АЛАНД", третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн.

Крім того, позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 908, 00 грн. за подання позовної заяви у даній справі та судовий збір в розмірі 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується, квитанціями наявними у матеріалах справи.

З врахуванням вимоги п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки понесені витрати і на сплату судового збору в сумі 1362, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, вчинений 05 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 65743, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" боргу у сумі 9155, 88 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10000, 00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362, 00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальістю "Фінансова компанія "Аланд": вул. Саксаганського, 14, офіс. 301, .

Повне судове рішення складене та підписане 20 квітня 2021 року.

Суддя Левчук О. В.