Справа №155/564/21
Провадження №4-с/155/3/21
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2021 м. Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Санакоєв Д.Т., при секретарі судового засідання Федонюк О.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії виконуючого обов`язки начальника Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Міністерства (м. Львів) Міщука Тараса Миколайовича, стягувач - ПАТ «ВіЕйБіБанк»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії виконуючого обов`язки начальника Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Міністерства (м. Львів) Міщука Т.М.

Скаргу мотивує тим, що він є власником майна, а саме: житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження на все нерухоме майно позивача: арешт нерухомого майна, зареєстровано 19.02.2010 18:43:59 за №9502668 реєстратором Волинська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови АА608762, 08.02.2010, Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції Паляниця Наталія Олександрівна.

Скаржник вказує, що у відповідь на його звернення виконуючий обов`язки начальника Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Міщук Т.М., надав відповідь від 30.03.2021 року №18.1-24/5158, в якій зазначив, що арешт накладено у виконавчому провадженні №17141589. Виконавчі документи за виконавчим провадженням №17141589 було повернуто 29.11.2010 року стягувачу. Після цього виконавчі документи на виконання не подавались. Зняти арешт з нерухомого майна накладеного на підставі даного виконавчого провадження неможливо, арешт може бути знятий лише на підставі рішення суду зобов`язального характеру. Вказане вище свідчить, що на даний момент, повторно, виконавчий документ поданий бути не може у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання визначеного ст.12 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець, яка накладала арешт, у відділі державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції уже не працює.

Скаржник вказує, що зареєстроване Горохівською державною виконавчою службою обтяження порушує право власності позивача, а не зняття арешту після повернення виконавчого документу стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби.

А тому, просить зобов`язати Горохівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Міністерства (м. Львів) (вул. Возз`єднання, 8, м. Горохів, 45701, ) зняти арешт та винити дії щодо реєстрації припинення обтяження всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) накладеного шляхом внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрованого 19.02.2010 18:43:59 за №9502668 реєстратором Волинська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови АА608762 від 08.02.2010 Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції Паляниця Наталія Олександрівна.

Ухвалою від 13.04.2021 скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Скаржник у судове засідання не з`явивсь, однак подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, скаргу підтримує повністю, просить її задовольнити.

Представники особи, чиї дії оскаржуються, у судове засідання не з`явились, від Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Міністерства (м. Львів) надійшла заява про розгляд скарги за відсутності їх представника, при вирішенні скарги покладаються на думку суду.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї докази приходжу до наступного висновку.

За змістом ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до змісту ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності, зареєстрованої 21.01.2020 року приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Кудимом Р.А. за №7208, належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

З відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на підставі постанови АА№608762 від 08.02.2010 року Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції Паляниця Наталія Олександрівна в рамках виконавчого провадження №17141958 накладено арешт нерухомого майна, який зареєстровано 19.02.2010 року за №9502668 Волинською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (а.с.12).

Відповідно до копії листа виконуючого обов`язки начальника Горохіського районного відділу державної виконавчої служби за №18.1/-24/5138 від 30.03.2021 року адресованого скаржникові виконавче провадження №17141958 в рамках якого було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), було повернуте стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» чинного на момент вчинення виконавчих дій. Окрім того в листі зазначено, що зняти арешт з нерухомого майна неможливо у зв`язку із відсутністю на виконанні даного виконавчого документу, так як виконавче провадження знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.5).

Дані відомості підтверджуються копією виписки з спецрозділу (а.с.6). Із даної виписки також встановлено, що головний державний виконавець на виконанні якого перебувало дане виконавче провадження не діє, однак відомості про арешт майна на підставі його постанови в ході виконання судового рішення про стягнення заборгованості, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не виключені (а.с.7).

Оскільки правовідносини пов`язані з оскарженням постанов про арешт майна боржника прийнятої у 2010 році, до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV в редакції від 1999 року.

Згідно із ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент вчинення виконавчих дій, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародною правовою нормою, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ утручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародного правового акта, повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений вище принцип відображено й конкретизовано у ч.1 ст.321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.317 ЦК України зміст права власності полягає не лише у праві володіти та користуватись майном, але й розпоряджатись ним.

За умов збереження обтяження у виді арешту майна, накладеного при виконанні судового рішення, розпорядження нерухомим майном власником в особі скаржника неможливим.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент вчинення виконавчих дій, виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві , якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Отже, на час винесення державним виконавцем постанов про повернення виконавчих документів стягувачу 29.11.2010 року, вищевказаними нормами Закону не було передбачено зняття арешту державним виконавцем у випадку повернення виконавчого документу стягувачу.

Частиною 4 ст.59 діючої редакції Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Частиною 5 вказаної статті Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Виконавче провадження на даний час закінчено та знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання, відомостей про його відновлення до суду не надходило.

Отже наявність арешту майна заявника при таких обставинах в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна порушує права скаржника як власника майна.

Як передбачено ч.ч.1,3 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі вищевикладеного, вважаю, що незняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а також враховуючи те, що скаржник в інший спосіб не може захистити свої права та законні інтереси, а тому порушене право заявника підлягає захисту шляхом зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.317, 391 ЦК України, ст.447 - 451 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» ( у ред. до 05.10.16 р.), Закону України «Про виконавче провадження»,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії виконуючого обов`язки начальника Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Міністерства (м. Львів) Міщука Тараса Миколайовича, стягувач - ПАТ «ВіЕйБіБанк» - задовольнити.

Зобов`язати Горохівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) накладеного постановою АА608762, від 08.02.2010 року Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції Паляниця Наталія Олександрівна у ВП № 17141958.

Зобов`язати Горохівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) вжити заходів для припинення арешту нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (спеціальний розділ) номер запису про обтяження №9502668 від 19.02.2010.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т. Санакоєв