Справа № 357/3844/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Сінчук С. Л.,

за участю представника позивача Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - адвоката Тетеря С.І., представника відповідача Міністерства юстиції України - Довгань О.О., представника третьої особи ТОВ «Еліта -2010» - адвоката Навроцького Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , треті особи : Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010», Фермерського господарства «Пролісок», Фермерського господарства «Дари Ланів» про визнання незаконним і скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

21.04.2020 року ПОСП «Сидори» звернулося до суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання незаконним і скасування наказу Міністерства юстиції України №728/5 від 15.03.2018 року.

І. Позиція позивача у справі.

Позов мотивований тим, що впродовж 2013-2016 років позивачем, з метою здійснення господарської діяльності, було укладено договори оренди землі щодо земельних ділянок, розташованих в межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, та здійснено державну реєстрацію права оренди позивача на земельні ділянки, власниками яких є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . Не зважаючи на те, що усі договори оренди землі були дійсними та ніким не оспорювалися, 28.02.2018 року, від імені одночасно 28 орендодавців, до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України була подана скарга щодо скасування рішень про державну реєстрацію права оренди на належні їм земельні ділянки. Скарга була зареєстрована у Міністерстві юстиції України 28.02.2018 року за № 6455-33-18.

07.03.2018 року на засіданні Комісії позивач подав до Міністерства юстиції України письмові пояснення по суті поданої скарги, до яких на підтвердження її необґрунтованості додав копії договорів оренди землі, укладених із вказаними особами, додаткових угод до них, інформаційні довідки з ДРРПНМ, докази про виплату орендної плати.

05.03.2018 року та 07.03.2018 року на засіданнях Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі Комісія) розглянула скаргу, а 07.03.2018 року сформувала Висновок, в якому рекомендувала Міністерству задовольнити скаргу частково.

15.03.2018 року, керуючись Висновком Комісії, Міністерство прийняло Наказ №728/5, яким скасувало усі оскаржувані рішення держаних реєстраторів щодо права оренди Позивача на земельні ділянки, крім рішення державного реєстратора Рибалко В.М.

Прийняття оскаржуваного наказу дало можливість провести державну реєстрацію інших договорів оренди з ТОВ «Еліта -2010» на земельні ділянки, що перебували в оренді позивача.

Позивач вважає, що Комісія здійснила розгляд скарги з низкою порушень норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації №1128 і надала необґрунтований висновок про необхідність задоволення скарги, за наявності правових підстав для відмови у її задоволенні. Прийнятим Наказом №728/5 позивача було незаконно позбавлено права оренди на 27 земельних ділянок, а тому, з метою відновлення своїх прав, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України за №728/5 від 15.03.2018 року .

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою суду від 30.04.2020 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.06.2020 р. (Т. 3 а.с.132).

Ухвалою суду від 30.04.2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів (Т.3 а.с.137-140).

29.07.2020 року ухвалою суду провадження у справі було закрито на підставі п.1ч.1 ст. 255 ЦПК України (Т. 7 а.с. 242-244) .

20.10.2020 року постановою Київського апеляційного суду було скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду від 29.07.2020 року про закриття провадження у справі, та направлено справу для продовження розгляду справи (Т. 9 а.с. 116-124).

26.11.2020 року ухвалою про самовідвід судді було відведено суддю Цукурова В.П. від розгляду справи та передано матеріали даної справи на повторний розподіл для визначення іншого складу суду (Т. 9 а.с. 132).

Протоколом повторного авторозподілу судової справи від 26.11.2020 року справу передано судді Ярмолі О.Я. (Т. 9 а.с.134)

01.12.2020 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Ярмолою О.Я. прийнято справу до провадження та призначено до підготовчого провадження на 21.01.2021р. (Т. 9 а.с.138-139).

21.01.2021 року судом задоволено клопотання позивача та, залучено в справу в якості співвідповідачів, - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 (Т. 10 а.с.128-130).

25.02.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (Т. 10 а.с. 224-226).

Матеріали справи містять заяви відповідачів ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 ОСОБА_23 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , ОСОБА_3 про заперечення позовних вимог та законності дій Міністерства юстиції України (Т. 3 а.с. 142-216).

Третя особа, ТОВ «Дари Ланів» надала письмово викладені пояснення по справі (Т. 4 а.с. 78-87).

Третя особа, ФГ «Пролісок» подала письмово викладені пояснення по справі (Т. 4 а.с. 174-187).

Третя особа, ТОВ «Еліта- 2010» надала письмово викладені письмові пояснення по справі (Т. 3 а.с. 217-229, Т.11 а.с. 30-45).

Матеріали справи містять додаткові письмово викладені пояснення позивача надані на письмові пояснення третіх осіб по справі (Т. 7 а.с. 17-22, Т. 11 а.с. 168-175).

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Тетеря С.І., вимоги позову підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві і в своїх додаткових письмово викладених поясненнях.

Представник відповідача Міністерства юстиції України, Довгань О.О., згідно довіреності в справі, позов не визнав.

Представник третьої особи ТОВ «Еліта-2010», адвокат Навроцький Д.М. позов не визнав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у своїх письмових поясненнях.

Відповідачі-фізичні особи, в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Треті особи- ФГ «Пролісок», ФГ «Дари ланів» в судове засідання не направили своїх представників, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, матеріали справи містять їхню позицію по даній справі, позов не визнано.

Суд, з`ясувавши позицію учасників справи та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Позивачем, протягом 2014-2017 р.р., були подані на реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договори про право оренди ПОСП «Сидори» на земельні ділянки з кадастровими номерами:

1) :04:005:0044 за Договором оренди земельної ділянки № б/н від 16.12.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і Блоцькою В.Я. /державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журов О.В. (далі також- «Державний реєстратор області Журов О.В., індексний номер 18835725 від 25.01.2015 14:38:59/ ;

2) :04:005:0045 за Договором оренди земельної ділянки № б/н від 16.12.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і ОСОБА_1 /державний реєстратор Журов О.В., індексний номер 188357 від 25.01.2015 15:39:54/;

3) :04:008:0005 за Договором оренди землі №34 від 07.08.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і ОСОБА_2 /Державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В. (далі «державний реєстратор області Юхно О.В.), індексний номер 12799872 від 30.04.2014 18:06:07/;

4) :04:002:0010 за Договором оренди землі № б/н від 24.04.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і ОСОБА_3 /державний реєстратор Юхно Н.В/, індексний номер 12799872 від 15.02.2014 15:31:09/;

5) :04:010:026 (1/3) частки за Договором оренди землі № б/н від 30.03.2016 року, укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_4 /державний реєстратор Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Малькевич Л.В., індексний номер 29472485 від 29.04.2016 09:50:40/;

6) :04:010:026 (2/3) частки за Договором оренди землі № б/н від 10.02.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_4 /державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімська Н.І. (далі- Державний реєстратор області Бурімська Н.І.), індексний номер 20136287від 19.03.2015 17:08:27/;

7) :04:010:0032 за Договором оренди землі № 37 від 09.09.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_5 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 13152734 від 19.05.2014 20:33:06/;

8) :04:013:0021 за Договором оренди землі № 27 від 02.08.2013 року, укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_27 (після зміни прізвища»- ОСОБА_28 ) /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 12494979 від 16.04.2014 19:12:43/;

9) :04:010:0089 за Договором оренди землі № 40 від 08.08.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_7 /державний реєстратор Журов О.В., індексний номер 18835672 від 25.01.2015 14:07:26/;

10) :04:002:0034 за Договором оренди землі № б/н від 12.09.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і ОСОБА_8 /державний реєстратор Юхно Н.В, індексний номер 17938566 від 12.12.2014 11:19:14/;

11) :04:006:0050 за Договором оренди землі № б/н від 03.06.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і ОСОБА_9 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 17935767від 12.12.2014 10:43:02/;

12) :04:006:0003 за Договором оренди землі № б/н від 03.06.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і ОСОБА_9 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 18361308 від 25.12.2014 21:35:36/;

13) :04:006:0002 за Договором оренди землі № б/н від 03.06.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і ОСОБА_9 /державний реєстратор Бурімська Н.І., індексний номер 18835630 від 25.01.2015 13:39:18/;

14) :04:011:0036 за договором оренди землі № б/н від 11.12.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і ОСОБА_10 /державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набок В.М., індексний номер 27981514 від 28.01.2016 17:16:15/;

15) :04:002:0038 за Договором оренди землі № б/н від 23.01.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і Ткаченко А.С /державний реєстратор Білоцерківської районної нотаріальної контори Карпусь І.О. ( далі- «Державний реєстратор Карпусь І.О.»), індексний номер 37633000 від 18.10.2017 17:50:04/;

16) :04:005:0053 за Договором оренди землі № б/н від 21.05.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_29 /державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко В.М. ( далі- « Державний реєстратор Рибалко В.М.»), індексний номер 27057105 від 14.12.2015 12:52:01/;

17) :04:011:0031 за Договором оренди землі № 7 від 05.08.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_30 /державний реєстратор Бурімська Н.І.; індексний номер 18839751 від 26.01.2015 10:18:08/;

18) :04:011:0032 за Договором оренди землі № 5 від 05.08.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_15 /державний реєстратор Бурімська Н.І., індексний номер 18841045 від 26.01.2015 10:41:15/;

19) :04:011:0010 за Договором оренди землі № б/н від 30.07.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_17 , ОСОБА_16 /державний реєстратор Матушевич О.В., індексний номер 18201041 від 22.12.2014 12:56:10/;

20) :04:011:0009 за Договором оренди землі № 138 від 18.03.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_17 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 130783185 від 15.05.2014 19:12:53/;

21. :04:010:0002 за Договором оренди землі № б/н від 08.10.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_18 /державний реєстратор Бурімська Н.І., реквізити рішення: індексний номер 18835741 від 25.01.2015 14:48:55/;

22) :04:005:0052 за Договором оренди землі № 161 від 23.09.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_19 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 12419642 від 14.04.2014 17:20:02/;

23) :04:005:0025 за Договором оренди землі № б/н від 11.11.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_20 /державний реєстратор Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Малькевич Л.В., індексний номер 27745737 від 30.12.2015 10:19:41/;

24) :04:010:0037 за Договором оренди землі № 15 від 15.10.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_31 /державний реєстратор Карпусь І.О., індексний номер 37101635 від 15.09.2017 13:52:59/;

25) :04:010:0006 за Договором оренди землі № 162 від 16.08.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_23 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 12615035 від 23.04.2014 14:48:49/;

26) :04:011:0005 за Договором оренди землі № 153 від 16.08.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_24 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 12721918 від 28.04.2014 15:03:23/;

27) :04:005:0046 за Договором оренди землі № 149 від 20.12.2013 року, що укладений між ПОСП "Сидори" і ОСОБА_25 /державний реєстратор Юхно Н.В., індексний номер 12422692 від 14.04.2014 20:12:18/;

28) :04:006:0030 за Договором оренди землі № б/н від 30.11.2015 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_26 /державний реєстратор Рибалко В.М., індексний номер 27047111 від 14.12.2015 10:41:57/;

29) :04:002:0012 за Договором оренди землі № б/н від 23.01.2014 року, що укладений між ПОСП "Сидори" та ОСОБА_32 /державний реєстратор Карпусь І.О., індексний номер 37633471 від 18.10.2017 18:14:17/.

Наведені обставини підтверджено Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в матеріалах справи.

Встановлено, що 28.02.2018 року до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України було подано власниками земельних ділянок колективну скаргу про проведення перевірки правомірності реєстраційних рішень прийнятих державними реєстраторами та з вимогою скасувати відповідні незаконні рішення (дії) державних реєстраторів про реєстрацію права оренди на земельні ділянки за ПОСП «Сидори» (Т. 6 а.с. 1-17).

Як слідує зі змісту Скарги, скаржникам не було відомо про зареєстроване право оренди за ПОСП «Сидори», та скаржники, як власники земельних ділянок, ніколи не укладали договори оренди щодо своїх земельних ділянок, випадково дізналися про зареєстровані договори оренди, а тому державними реєстраторами були порушені їхні майнові права та інтереси внаслідок проведення безпідставний реєстраційних дій. З тексту скарги слідує, що скаржники просили провести перевірку правомірності відповідних оскаржуваних рішень, прийнятих державними реєстраторами та просили скасувати рішення про реєстрацію права оренди позивача.

07.03.2018 року адвокатом скаржників було надано до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України додаткові письмові пояснення позиції скаржників (Т.6 а.с. 185-192).

Представник ПОСП «Сидори», також, 07.03.2018 року направив до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України свою письмово викладену позицію щодо скарги з доданими доказами своїх заперечень та просив відмовити у задоволенні скарги (Т. 6 а.с. 193 -209).

Відповідно до Висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України від 07.03.2018 року, було розглянуто колективну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і інших та встановлено обставини, які слугували підставами для часткового задоволення скарги.

Комісія прийшла до висновку, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, окрім Рішення № 2705710 прийняті з порушенням норм законодавства у сфері державної реєстрації прав, а тому вони підлягають скасуванню і це є єдиним способом поновлення прав скаржників.

Як слідує з Висновку Комісії, - у відповідності до частин другої, п`ятої статті 26, підпункту «а» пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації вирішила : задовольнити колективну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Інших від 27.02.2018р., частково, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.03.2015 № 20136287, від 25.01.2015 № 18835630, від 26.01.2015 № 18839751, від 26.01.2015 № 18841045, від 25.01.2015 № 18835741, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімською Наталією Іванівною, від 25.01.2015 № 18835725, від 25.01.2015 № 18835804, від 25.01.2015 № 18835672, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим Олександром Володимировичем, від 30.12.2015 № 27683238, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною, від 22.12.2014 №18201041 прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич Оленою Василівною, від 30.04.2014 року № 12799872, від 15.12.2014 року № 18003849, від 19.05.2014 року № 13152734, від 16.04.2014 року №12494979, від 12.12.2014 року № 17938566, від 25.12.2014 року № 18361308, від 12.12.2014 року № 17935767, від 15.05.2014 року № 13078385, від 14.04.2014 року № 12419642, від 23.04.2014 року № 12615035, від 28.04.2014 року № 12721918, від 14.04.2014 року № 12422692, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Наталією Василівною, від 28.01.2016 № 27981514, прийняте державним реєстратором Головного Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набоком Віталієм Миколайовичем, від 29.04.2014 № 29472485, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною, від 14.12.2015 року № 27047111, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко Віолетою Миколаївною, від 15.09.2017 № 37101635, від 18.10.2017 №37633471 від 18.10.2017 № 37633000, прийняті державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області Карпусь Інною Олександрівною, та внести до Державного реєстру речових на нерухоме майно записи про скасування записів про інше речове право (право оренди внесених на підставі цих рішень (Т. 2 а.с.163-168).

За результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків Комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законом, у формі наказу.

Встановлено, що з урахуванням вищенаведеного Висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, 15.03.2018 року за результатами розгляду колективної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших від 28.02.2018 року, Міністерство юстиції України винесло Наказ №728/5 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.03.2015 № 20136287, від 25.01.2015 № 18835630, від 26.01.2015 № 18839751, від 26.01.2015 № 18841045, від 25.01.2015 № 18835741, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімською Наталією Іванівною, від 25.01.2015 № 18835725, від 25.01.2015 № 18835804, від 25.01.2015 № 18835672, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим Олександром Володимировичем, від 30.12.2015 № 27683238, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною, від 22.12.2014 №18201041 прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич Оленою Василівною, від 30.04.2014 року № 12799872, від 15.12.2014 року № 18003849, від 19.05.2014 року № 13152734, від 16.04.2014 року №12494979, від 12.12.2014 року № 17938566, від 25.12.2014 року № 18361308, від 12.12.2014 року № 17935767, від 15.05.2014 року № 13078385, від 14.04.2014 року № 12419642, від 23.04.2014 року № 12615035, від 28.04.2014 року № 12721918, від 14.04.2014 року № 12422692, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Наталією Василівною, від 28.01.2016 № 27981514, прийняте державним реєстратором Головного Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Набоком Віталієм Миколайовичем, від 29.04.2014 № 29472485, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною, від 14.12.2015 року № 27047111, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко Віолетою Миколаївною, від 15.09.2017 № 37101635, від 18.10.2017 №37633471 від 18.10.2017 № 37633000, прийняті державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області Карпусь Інною Олександрівною. Цим же Наказом №728/5 було вирішено внести до Державного реєстру речових на нерухоме майно записи про скасування записів про інше речове право (право оренди), внесених на підставі вищевказаний рішень (Т. 2 а.с.169 - оскаржуваний НАКАЗ).

Відповідне рішення Міністерства було обґрунтоване наявністю у діях державних реєстраторів порушень чинного законодавства України під час вчинення відповідних реєстраційних дій.

Встановлено, що Наказ №728/5 було виконано та були внесені записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування записів про інше речове право (право оренди), внесених на підставі рішень, незаконність (неправомірність) яких була встановлена Міністерством під час їх перевірки.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (із змінами та доповненнями, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 частини першої ст. 2 вказаного Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (пункти 1 та 4 частини першої ст. 3 Закону № 1952-IV).

Відповідно до частини третьої ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Позивач вказує на те, що Скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і інших від 28.02.2018 року була оформлена без дотримання вимог, визначених ч. 5 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-ІV), зокрема, в її тексті не було зазначено норм законодавства України, які на думку скаржників були порушені.

Згідно з положеннями ч.5 ст. 37 Закону №1952-ІV визначено, що Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Зі змісту Скарги слідує, що скаржниками були вказані обставини, якими скаржники обґрунтовували свої відомості, зміст оскаржуваних рішень, та норми законодавства, які були порушені, на думку скаржників, зокрема на думку скаржників відповідне речове право було зареєстроване за ПОСП «Сидори» за відсутності необхідних на те документів, зокрема, без підписаних Скаржниками договорів, заяв на вчинення реєстраційних дій, Статуту підприємства, відповідних проплат за вчинення реєстраційних дій тощо.

Відповідно до п.2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (далі - Порядок №1128) у редакції від 04.01.2018 року визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Міністерством або відповідним територіальним органом.

Пунктом 3 Порядку №1128 визначено, що розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Така скарга у день її надходження реєструється суб`єктом розгляду скарги відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах. Відсутність обов`язкових відомостей у скарзі та документів, що долучаються до скарги, передбачених Законами, не є підставою для відмови у її реєстрації. Скаржник може відкликати подану скаргу на будь-якому етапі її розгляду. У такому випадку скарга залишається без розгляду.

Згідно з вимогами п. 5 Порядку №1128 передбачено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

Пунктом 8 Порядку №1128 передбачено, що під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктами 12-13 Порядку №1128 передбачається, що за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу. Якщо у скарзі заявлено дві або більше вимог, комісія надає правову оцінку кожній із них, яка включається до висновку комісії.

Тобто, після прийняття скарги Комісія вивчає її на предмет відповідності вимогам законодавства та приймає рішення про її подальший розгляд чи відмову у розгляді скарги без її розгляду по суті.

Відповідно до позиції, яка викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі №805/4508/16-а, під час дослідження аналогічного спору, зазначено, що на етапі розгляду скарги по суті комісія з питань розгляду скарг здійснює перевірку оскаржуваного рішення державного реєстратора, обґрунтованість та правомірність прийнятих ним рішень та вчинених дій, тобто розглядає, порушені у скарзі питання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 826/14749/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 826/14164/17.

У спірних правовідносинах, де суб`єкт приватного права звертається до суб`єкта владних повноважень, слід враховувати безумовний обов`язок суб`єкта владних повноважень розглянути відповідне звернення та прийняти вмотивоване рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий висновок ґрунтується на положеннях Конституції України, відповідно до яких усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19).

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України (справа про поширення відомостей) від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 питання практичної реалізації громадянами цих прав регулюються, зокрема, Законом України «Про звернення громадян», який забезпечує їм можливість брати участь в управлінні державними і громадськими справами, впливати на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, відстоювати свої права і законні інтереси та поновлювати їх у разі порушення шляхом викладення в письмовій або усній формі пропозицій (зауважень), заяв (клопотань) і скарг. Водночас, наявність у зверненнях завідомо неправдивих відомостей може передбачати дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Отже, як було встановлено судом, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України правомірно прийняла до розгляду колективну скаргу та в силу наведених вище норм, Комісія не мала підстав відмовляти в прийнятті даної Скарги через відсутність в ній чіткого посилання на норми Закону. А відмова в прийнятті скарги до розгляду через відсутність в ній чітко перелічених норм законодавства носила б формальний характер, та мала б ознаки упередженого ставлення суб`єкта владних повноважень й обмеження доступу особи до отримання належної інформації та розгляду компетентним органом порушених скаржником питань.

З аналогічних підстав суд вважає недоведеними та необґрунтованими твердження Позивача щодо неможливості подання скаржниками доповнень до їхньої Скарги під час дослідження Комісією вимог по скарзі.

При цьому, суд враховує, що в судовому засіданні представник позивача повідомила про обізнаність позивача щодо розгляду Скарги. Позивач скористався своїм правом та висловив свою позицію, надав пояснення, заперечення на Скаргу.

Суд вважає, що у Скарзі були дотримані вимоги п.3 ч.5 ст. 37 Закону №1952-ІV, оскільки скаржники вказали на ті порушення, які вважали за потрібне і які, на їх думку були суттєвими.

Конституцією України у ч.2 ст.3 визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частиною 1 ст.8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 19 Конституції України зазначається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями ст. 19 Конституції України передбачається принцип відповідно до якого - дозволено те, що не заборонено законом.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 02.11.2004 року №15-рп/2004 визначається поняття «верховенство права». Верховенство права, - визначається у підпункті 4.1 - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема, у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті, передусім, ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

З аналізу вимог ст.37 Закону № 1952-ІV, Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації №1128, Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації слідує, що наведені нормативні та підзаконні акти не містять заборону будь-якій стороні надавати свої пояснення щодо суті скарги під час її розгляду. Натомість, Положенням про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (Розділ ІІІ) надається право на виступ під час розгляду скарги з метою висловлення своєї позиції.

Таким чином, можливість доповнити та обґрунтувати свою позицію свідчить, лише, про всебічність і повноту розгляду порушеного скаржниками питання .

Законом №1952-ІV, Порядком №1128 не встановлено заборон чи будь-яких обмежень у реалізації прав скаржника на подання доповнень чи розширення предмету скарги, якщо останні стосуються об`єкта нерухомого майна, з приводу якого подано скаргу та жодним нормативно-правовим актом не передбачено й обов`язку Мінюсту відмовити у прийнятті таких доповнень.

Одним із аргументів та підстав позовних вимог у даній справі є недотримання скаржниками 60-тиденного строку для звернення зі Скаргою, оскільки, як зазначає позивач, скаржникам було відомо про наявність укладених договорів оренди, скаржники отримували оренду плату, а реєстраційні рішення були прийняті з 2014 по 2017 р.р. і ніхто із скаржників будь-яких претензій не заявляв. Крім того, Позивач вказує на обов`язок скаржників знати про свої права, й останні могли дізнатися про зареєстровані речові права на їхні земельні ділянки.

Відповідно до абзацу першого ч.3 ст.37 Закону №1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Як вбачається зі змісту Скарги, скаржники випадково дізналися про реєстрацію договорів оренди, невідомі особи повідомили їм, що земельні ділянки перебувають в оренді та користуванні юридичної особи - ПОСП «Сидори». Скаржники не вчиняли жодних правочинів щодо своїх ділянок та не передавали правовстановлюючі документи на вказані ділянки ПОСП «Сидори» і не відслідковували будь-яких відомостей з державних реєстрів щодо своїх земельних ділянок, а існування договорів з орендарем ПОСП «Сидори» стало відомим із відомостей, викладених у Інформаційних довідках, отриманих скаржниками, лише, 27.02.2018 року. Таким чином, скаржники впродовж періоду часу з моменту проведення відповідних реєстраційних дій і до отримання відповідних Інформаційних довідок не знали про прийняття оскаржуваних рішень державними реєстраторами.

Отже, для з`ясування дати, з якої розпочинається відлік, необхідно досліджувати об`єктивні та суб`єктивні фактори, які сприяють реалізації особою зазначеного права.

У матеріалах цивільної справи містяться копії договорів оренди, надані Позивачем, що підписані між ПОСП «Сидори» та фізичними особами, відповідачами у справі. Переважна більшість договорів була укладена у 2014 році, а відповідні реєстраційні дії були проведені з перервою в один чи два роки відповідно. Факт укладення та підписання договорів оренди власниками земельних ділянок повністю заперечувався і такі твердження були подані до Комісії.

Крім того, з аналізу наданих Позивачем документів убачається, що договори оренди землі містили таку істотну умову договору, як кадастровий номер земельної ділянки. Під час дослідження поданих Позивачем доказів судом встановлено, що у деяких договорів така істотна умова на момент їх укладення була відсутня, а відповідні кадастрові номери були присвоєні вже після їх підписання, що підтверджується наданими позивачем Витягами із Державного земельного кадастру.

Позивач вказує на загальнодоступність відомостей про зареєстровані права та обов`язок скаржників, будучи власниками майна, слідкувати та цікавитися станом належних їм земельних ділянок, оскільки, на думку позивача, скаржники не надали належного пояснення тому, що заважало їм ознайомитися та звернутися зі скаргою раніше, а тому неуважність та необачність щодо власного майна не може бути підставою для поновлення процесуальних строків.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди покладено на орендаря. Зволікання із проведенням державної реєстрації, що мало місце, свідчить про недобросовісні дії орендаря (Позивача) по відношенню до орендодавців. Аналогічних висновків притримується й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 року у справі №322/1178/17.

Твердження позивача про недотримання Міністерством юстиції України вимог Закону у частині строку оскарження, всіма скаржниками, є безпідставним, так як скаржники у Скарзі виклали обставини при яких дізналися про порушені права. При цьому, суд звертає увагу, що Міністерство юстиції України надавало оцінку, тобто розглядало факт пропуску скаржниками строку, оскільки позивач під час розгляду Скарги надавав Комісії з даного приводу пояснення й заперечення. Та якщо врахувати дату отримання скаржниками інформаційних довідок з ДРРПНПМ, /27.02.2018р./, то більшість скаржників дотримались шести десятиденного строку (ч.3 ст. 37 Закону №1952 -IV) на оскарження дій щодо реєстрації речових прав.

Суд вважає, що ПОСП «Сидори» не надало доказів, які свідчать про дату, з якої всі власники земельних ділянок дізналися чи повинні були дізнатися про реєстрацію договорів оренди. При цьому, надання примірників самих договорів, доказів виплати орендної плати не є безперечним доказом обізнаності про вчинення оскаржуваних реєстраційних дій. Також, оформлення спадкових прав, такими особами, як: ОСОБА_33 , ОСОБА_11 , ОСОБА_34 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , не може свідчити про їх обов`язок знати про реєстраційні дії по договорах, які укладалися спадкодавцями.

Наведені обставини не можуть свідчити про повну обізнаність всіх скаржників про укладення договорів та дату початку їх дії чи державної реєстрації.

Також, у позовній заяві позивач зазначає, що рішення про реєстрацію були прийняті державними реєстраторами з дотриманням норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а висновки Комісії є невмотивованим і необґрунтованим з приводу необхідності у поданні статутних документів ПОСП «Сидори». Позивач зазначає, що Закон не визначав обов`язку підприємства надавати Статут і не визначав необхідності подання Витягів із Державного земельного кадастру. Крім того, Позивач пояснює, що державні реєстратори не повинні були здійснювати будь-якої перевірки зареєстрованих речових прав, які виникли до 01.01.2013 року й усі необхідні відомості подавалися разом із договорами оренди, або містилися у них. Позивач також стверджує, що висновки Комісії про відсутність невід`ємних частин (обов`язкових додатків) до договорів оренди, які були подані для проведення державної реєстрації є необґрунтованими, оскільки остання не здійснювала такої перевірки. А тому, висновки Комісії, що договори оренди не відповідали вимогам Закону України «Про оренду землі», взагалі, не можуть братися до уваги, та якщо й були допущені державними реєстраторами незначні порушення, то це не призвело до порушення прав скаржників.

Відповідно до Висновку Комісії від 07.03.2018 року, були перевірені реєстраційні дії (рішення) державних реєстраторів, про які було зазначено у Скарзі. Як слідує із висновку, під час перевірки таких реєстраційних дій було встановлено наявність недоліків та порушень положень законодавства України, яким визначається порядок державної реєстрації речових прав та іншого законодавства (Т. 2 а.с. 163-168).

Відповідно до даних Державного реєстру прав компетентним органом було встановлено наступне:

1. Оскаржувані рішення 1 прийняті за результатами розгляду відповідних заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ПОСП «Сидори» (через уповноважену особу).

До групи заяв 1 додано договори оренди, укладені у 2013 та 2014 р.р., де орендарем є ПОСП «Сидори». Водночас до групи заяв 1 не додано: документів, які посвідчували право власності на Земельні ділянки за орендодавцями (окрім заяв, за результатом розгляду яких реєстрація іншого речового права (права оренди) проводилася у розділах Державного реєстру прав), невід`ємних частин цих договорів відповідно до самих договорів та Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка діяла на момент укладання цих договорів) (далі - Закон про оренду), статуту ПОСП «Сидори»», витягів з Державного земельного кадастру та згідно з даними Державного реєстру прав суб`єктами оскарження не запитувалось від органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та здійснює ведення Державного земельного кадастру, який є розпорядником інформації, про зареєстровані до 01.01.2013 речові права на земельні ділянки. На підставі цих рішень до спеціального розділу та до розділів Державного реєстру прав внесено записи про інше речове право (право оренди), де орендарем є ПОСП «Сидори».

2. Оскаржувані рішення 2 прийняті за результатами розгляду відповідних заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ПОСП «Сидори» (через уповноважену особу).

До групи заяв 2 додано договори оренди, укладені у 2015 та 2016 р.р. де орендарем є ПОСП «Сидори». Водночас до групи заяв 2 не додано: Статуту ПОСП «Сидори», витяг з Державного земельного кадастру та згідно з даними Державного реєстру прав суб`єктами оскарження не запитувалось від органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та здійснює ведення Державного земельного кадастру, який є розпорядником інформації, про зареєстровані до 01.01.2013 речові права на земельні ділянки.

На підставі цих рішень до спеціального розділу та до розділів Державного реєстру прав внесено записи про інше речове право (право оренди), де орендарем є ПОСП «Сидори»».

3. На виконання оскаржуваних рішень 3відповідним суб`єктом оскарження відкрито розділи у Державному реєстрі прав стосовно відповідних земельних ділянок, внесено записи про право власності за скаржниками перенесено зі спеціального розділу Державного реєстру прав записи про інше речове право (право оренди) відповідних земельних ділянок, внесені на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.01.2015р. № 18835650, від 28.04.2014 № 12732894, від 28.05.2014р. № 13386216 та інших рішень, які оскаржують в Скарзі, погашені ці записи та присвоєно у відкритих розділах відповідних земельних ділянок записи про інше речове право (право оренди). Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.01.2015р. № 18835650, від 28.04.2014 № 12732894, від 28.05.2014р. № 13386216 прийняті за результатами розгляду відповідних заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ПОСП «Сидори» через уповноважену особу. Водночас до цих заяв не додано: невід`ємних частин цих договорів, Статуту ПОСП «Сидори», витягу з Державного земельного кадастру та згідно з даними Державного реєстру прав суб`єктами оскарження не запитувалось від органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та здійснює ведення Державного земельного кадастру, який є розпорядником інформації, про зареєстровані до 01.01.2013 речові права на земельні ділянки.

На підставі цих рішень внесено до розділів Державного реєстру прав записи про інше речове право (право оренди), де орендарем є ПОСП «Сидори».

4. Рішення № 27057105 прийнято за результатами розгляду відповідної заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ПОСП «Сидори» (через уповноважену особу).

До цієї заяви додано договір оренди, укладений у 2014 році, невід`ємні частини цього договору оренди, витяг з Державного земельного кадастру, довіреність, видану ПАСП «Сидори».

Як було зазначено вище, правові засади та процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на момент прийняття оскаржуваних рішень регулювалися Законом №1952-ІV (у редакціях, чинних на момент прийняття оскаржуваних рішень), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (у редакціях, які діяли на момент прийняття оскаржуваних рішень), та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (у редакціях, які діяли на момент прийняття оскаржуваних рішень), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703 (у редакціях, які діяли на момент прийняття оскаржуваних рішень), якими, зокрема, визначено таке.

Державна реєстрація прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.

Державний реєстр прав - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Згідно з частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону про оренду).

Державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок;

б) поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку (стаття 202 ЗК України).

Відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 № 174 (втратив чинність 20.08.2012 на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2012 року №408, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2012 року за № 1244/21556), книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною Державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (пункт 1.2 Тимчасового порядку № 174).

Державна реєстрація державного акту на право власності на земельну ділянку, державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

У книзі реєстрації реєструються, зокрема, договори оренди землі (пункти 4.2, 4.3 Тимчасового порядку №174).

Законом №1952-ІV визначено, що державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником (стаття 9 (10) Закону 1952-ІV).

Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (стаття 15 (18) Закону 1952-ІV).

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 17 (22) Закону №1952-ІV).

Законом встановлено, що у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених Законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви (стаття 22 (23) Закону №1952-ІV).

Державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом (стаття 19 (27) Закону №1952-ІV).

З врахуванням вищезазначених норм законодавства державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність уже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Як слідує з Висновку Комісії, згідно з даними Державного реєстру прав суб`єктами оскарження під час прийняття оскаржуваних рішень та розгляді відповідних заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не було дотримано вимог вищезазначених норм законодавства, про що свідчить відсутність у Державному реєстрі прав інформації про направлення до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та здійснює ведення Державного земельного кадастру, який є розпорядником інформації про зареєстровані до 01.01.2013 речові права на земельні ділянки, запиту про зареєстровані право власності та речові права відносно земельних ділянок до 01.01.2013 року.

Крім того, до заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за результатами розгляду яких були прийняті оскаржувані рішення, заявниками не надавалися витяги з Державного земельного кадастру, структура яких передбачає наявність актуальної інформації про право власності та чинні правовідносини оренди (суборенди) стосовно земельних ділянок.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у ДЗК (стаття 16 Закону № 3613-VI).

Відповідно до пункту 4 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3613-VI у разі, якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до ДЗК в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Зазначені обставини свідчать про те, що суб`єкти оскарження при прийнятті оскаржуваних рішень та розгляді відповідних заяв не звернулися до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та здійснює ведення Державного земельного кадастру, з метою встановлення реєстрації права власності на Земельні ділянки за власниками цих земельних ділянок в установленому порядку до 01.01.2013 року та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, зокрема, інших речових прав (прав оренди), зареєстрованих до 01.01.2013 року в установленому порядку.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ст. 92 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України).

За загальним положенням про договір (частина перша статті 626 ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З позиції відповідачів слідує, що суб`єкти оскарження при прийнятті оскаржуваних рішень та розгляді відповідних заяв не встановили належним чином відповідність доданих до заяв договорів оренди землі законодавству, не зупинили розгляд поданих заяв, оскільки до заяв не додано невід`ємних частин договору, зокрема, плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акту приймання-передачі об`єкта оренди (стосується договорів оренди, які укладені до 05.04.2015р.), а також до заяв не додано статуту ПОСП «Сидори» (де, зокрема, визначено повноваження директора ПОСП «Сидори»).

З огляду на викладене, Комісія прийшла до висновку, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято з порушенням норм законодавства у сфері державної реєстрації прав, а тому вони підлягають скасуванню.

Так, статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; Абзац третій частини першої статті 15 в редакції Закону № 340-IX від 05.12.2019; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

З аналізу наданих Позивачем доказів у справі, у тому числі під час дослідження наявних договорів оренди землі та їх змісту суд встановив, що більшість Договорів оренди не містили серед невід`ємних частин договору документів, які згідно норм ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначалися, як обов`язкові.

Крім того, умовами самих Договорів оренди де орендарем є ПОСП «Сидори» передбачено, що саме, є невід`ємними частинами такого договору (п. 41). Однак, до більшості договорів, передбачених невід`ємних частин цих договорів, позивачем, взагалі не надано. Або ж, наприклад, наданий з договором оренди Акт приймання-передачі земельної ділянки не містить дати, номеру, чи вказівки про додаток до якого договору він має відношення.

Отже, можна погодитися з позицією представника третьої особи ТОВ «Еліта -2010» про те, що ПОСП «Сидори» не подав державному реєстратору усіх необхідних документів, визначених як нормами ст.15 Закону України «Про оренду землі», так і передбачених самим договором оренди.

Частиною 2 ст. 9 Закону №1952-ІV (в редакції станом на 09.12.2015 р.) визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Для проведення державної реєстрації речових прав до 25.12.2015 року діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (далі - Порядок №868).

Пунктом 15 Порядку №868 визначено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 28 Порядку №868 передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Пунктами 36-37 Порядку №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 43 Порядку №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку.

Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, право власності на яку зареєстроване до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, та не зареєстроване у Державному реєстрі прав, проводиться у спеціальному розділі зазначеного Реєстру, крім випадків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Дія вказаного Порядку №868 припинилася з 01.01.2016 року, коли набув чинності Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127.

У Висновку Комісії встановлено, що під час подання документів для проведення державної реєстрації права оренди, Позивачем не було подано усіх необхідних документів, а державними реєстраторами не було проведено належну перевірку поданих документів й не запитувалася необхідна інформація від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, відомств та організацій, згідно п. 8-1 ч.2 ст. 9 Закону №1952-IV.

Отже, державними реєстраторами були допущені порушення процедури реєстрації, а державна реєстрація права оренди відбулася не у відповідності до вимог Закону України №1952- IV та Порядків №868, №1127.

Комісія розглянувши подану колективну скаргу та додані до неї документи, перевіривши відомості, що містилися в Державному реєстрі прав, встановивши обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, вважала її такою, що підлягає задоволенню.

Однак, щодо повноважень Міністерства юстиції України на скасування реєстраційних рішень, прийнятих державним реєстратором до 01.01.2016 року, суд зазначає наступне.

Принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності тільки за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2000 від 19.04.2000 року).

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події або факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

До 01.01.2016 року за частиною 2 ст. 30 Закону № 1952-IV, було переддбачено, що дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

А тому, вказана норма має застосовуватись до рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, прийнятих до 01.01.2016 року, так як саме вона діяла на момент прийняття таких рішень.

Судом установлено, що реєстраційні дії щодо 23 із 29 договорів оренди були вчинені державними реєстраторами до 01.01.2016 року.

Також, слід зазначити, що, лише, з 01.01.2016 року набрав чинності Порядок №1128, який безпосередньо визначає процедуру розгляду скарг відповідно до Закону № 1952-IV на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства, що здійснюється Міністерством та його територіальними органами.

Отже, норми статті 37 Закону № 1952-IV та Порядку № 1128, що набрали чинності з 01.01.2016 року, не МОЖУТЬ застосовуватись до подій (правовідносин), що існували до набрання ними чинності, адже закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, жодних інших застережень у тексті Закону № 1952-IV не визначено.

До таких же висновків щодо неможливості застосування норм ст. 37 Закону № 1952-IV під час оскарження рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, прийнятих до 01.01.2016 року, та відсутності у Міністерства повноважень на скасування таких рішень дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 РОКУ у справі № 826/4906/17, де мали місце подібні правовідносини, а саме оскаржувався наказ Міністерства, яким, серед іншого, було скасовано рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, прийняті до 01.01.2016 року.

Також, аналогічні висновки щодо відсутності у Міністерства повноважень, наданих йому відповідно до норм ст. 37-1 Закону № 1952-IV, яка набрала чинності з 02.11.2016 року, щодо перевірки реєстраційних дій, проведених до 02.11.2016 року, надав Верховний Суд у постановах: від 20.01.2021 року у справі № 826/8159/17; від 26,02,2020 року у справі № 826/7866717; від 07.08.2019 року у справі № 820/2306/17, від 19.06.2018 року у справі № 826/12868/17.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання третьої особи ТОВ "Еліта-2010" на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 13.08.2020 року у справі № 826/12992/17, оскільки у даній справі правовідносини відмінні, а отже, відсутні правові підстави для їх врахування саме у цій справі, згідно положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду наведеного, Міністерство юстиції України не мало повноважень для задоволення колективної скарги в частині скасування рішень державних реєстраторів, які були вчинені до 01.01.2016р., а отже, суд вважає, що оскаржуваний Наказ в частині, що стосується 23 оскаржуваних рішень, підлягає скасуванню з наведених вище підстав.

Зокрема, відповідач Міністерство юстиції України не мало повноважень на скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.03.2015 року № 20136287, від 25.01.2015року № 18835630, від 26.01.2015 року № 18839751, від 26.01.2015 року № 18841045, від 25.01.2015 року № 18835741, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімською Наталією Іванівною, від 25.01.2015 року № 18835725, від 25.01.2015 року № 18835804, від 25.01.2015 року № 18835672, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим Олександром Володимировичем, від 30.12.2015 року № 27683238, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною, від 22.12.2014 року №18201041, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич Оленою Василівною, від 30.04.2014 року № 12799872, від 15.12.2014 року № 18003849, від 19.05.2014 року № 13152734, від 16.04.2014 року №12494979, від 12.12.2014 року № 17938566, від 25.12.2014 року № 18361308, від 12.12.2014 року № 17935767, від 15.05.2014 року № 13078385, від 14.04.2014 року № 12419642, від 23.04.2014 року № 12615035, від 28.04.2014 року № 12721918, від 14.04.2014 року № 12422692, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Наталією Василівною, від 14.12.2015 року № 27047111, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко Віолетою Миколаївною.

Крім того, серед перелічених рішень державних реєстраторів, є такі, що стосуються прав скаржників, які звернулися до Міністерства юстиції України зі Скаргою з пропущенням встановленого у ч. 3 ст. 37 Закону 1952-IV строку для її подання, оскільки є безперечні докази їх обізнаності щодо оскаржуваних реєстраційних дій ще в 2016 році.

Зокрема, скаржники ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_35 , ОСОБА_30 , ОСОБА_16 , ОСОБА_27 , в 2016 році зверталися до Білоцерківського міськрайонного суду з позовами про скасування державної реєстрації договорів оренди де орендарем є ПОСП «Сидори». Наведені обставини підтверджені копіями судових рішень як першої так і апеляційної, касаційної інстанцій (Т. 2 а.с. 185-214).

Отже, в даному випадку, твердження зазначених осіб, що вони, лише, в лютому 2018 року дізналися про прийняті державними реєстраторами рішення спростовуються наданими позивачем доказами. Сторона відповідача не спростувала наведеного.

Згідно ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України)

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то в силу положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням заявлених та поданих доказів судових витрат, понесених позивачем (2102 грн.), суд вважає, що підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування судового збору (Т. 3 а.с.126), пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто частково, на загальну суму 1051 грн.

Згідно до ч. 2,3, 8 ст. 141 ЦПК України, суд, розподіляючи судові витрати, з урахуванням обставин справи та предмету спору, вважає, що саме на відповідача - Міністерство юстиції України слід покласти обов`язок по відшкодуванню судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, Порядком «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015, № 1127, Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, ст. ст. 3, 13, 81, 141, 142, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 728/5 від 15.03.2018 року, в частині розгляду та задоволення колективної скарги щодо рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.03.2015 року № 20136287, від 25.01.2015року № 18835630, від 26.01.2015 року № 18839751, від 26.01.2015 року № 18841045, від 25.01.2015 року № 18835741, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімською Наталією Іванівною, від 25.01.2015 року № 18835725, від 25.01.2015 року № 18835804, від 25.01.2015 року № 18835672, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Журовим Олександром Володимировичем, від 30.12.2015 року № 27683238, прийняте державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Лесею Вікторівною, від 22.12.2014 року №18201041, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич Оленою Василівною, від 30.04.2014 року № 12799872, від 15.12.2014 року № 18003849, від 19.05.2014 року № 13152734, від 16.04.2014 року №12494979, від 12.12.2014 року № 17938566, від 25.12.2014 року № 18361308, від 12.12.2014 року № 17935767, від 15.05.2014 року № 13078385, від 14.04.2014 року № 12419642, від 23.04.2014 року № 12615035, від 28.04.2014 року № 12721918, від 14.04.2014 року № 12422692, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Наталією Василівною, від 14.12.2015 року № 27047111, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко Віолетою Миколаївною

Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вулиця Архітектора Городецького,13) на користь Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» судові витрати по справі в сумі 1051 грн. 00 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 22.04.2021 року.

СуддяО. Я. Ярмола