Провадження № 22-ц/812/803/21 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Миколаїв

справа № 490/9553/14ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

переглянувши в апеляційному порядку за правилами письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за заявою

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

про визнання виконавчого документу таким, що частково не підлягає виконанню

у цивільній справі за позовом

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою представника

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 9 березня 2021 року суддею Черенковою Н.П. в приміщенні цього ж суду,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року АТ «Ощадний банк України» звернулось з заявою про визнання виконавчого документу таким, що частково не підлягає виконанню.

Заявник зазначав, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2018 року змінено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2017 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» за договором іпотечного кредиту №767 від 10 жовтня 2007 року кредитну заборгованість в розмірі 64 186,23 грн. доларів США, що складається з 43 339,78 доларів США заборгованості за кредитом, 20 846,45 доларів США заборгованості за процентами, 214 285,69 грн. пені і 30 401,65 грн. судового збору. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 19 квітня 2018 року на підставі рішення суду апеляційної інстанції видано виконавчий лист, який передано на виконання до органу виконавчої служби, та відкрито виконавче провадження. Проте постановою Верховного Суду (КЦС) від 27 листопада 2019 року постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 16 лютого 2018 року в частині стягнення 20 846,45 доларів заборгованості за процентами та 214 285,69 грн. пені скасовано та в цій частині у позові відмовлено. В частині загальної суми заборгованості та стягнення судових витрат рішення змінено, зменшено загальну суму заборгованості за договором іпотечного кредиту до 43 339,78 доларів США, а розмір судових витрат - до 15037,39 грн.

Посилаючись на зміну розміру зобов`язань ОСОБА_1 за рішенням вищої судової інстанції, що не позначилось на змісті виконавчого листа, виданого 19 квітня 2018 року, банк просив визнати виконавчий лист таким, що частково не підлягає виконанню в частині сплати 20 846,45 доларів заборгованості за процентами, 214 285,69 грн. пені та 15 364,26 грн. судових витрат.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 серпня 2020 року заяву АТ «Державний ощадний банк України» залишено без руху, заявнику запропоновано протягом п`яти днів з дня отримання ухвали усунути недолік, а саме уточнити, яким чином при наявності постанови Верховного Суду від 27 листопада 2019 року слід визнати виконавчий лист таким, що частково не підлягає виконанню на підставі скасованої постанови. При цьому суд послався на положення частини 2 статті 419 ЦПК щодо моменту втрати законної сили судовим рішення, статті 39 Закону «Про виконавче провадження» щодо підстав закінчення виконавчого провадження та загальний принцип обов`язковості судових рішень.

Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 9 березня 2021 року заяву повернуто заявнику за частиною 3 статті 185 ЦПК у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 20 серпня 2020 року, яку той отримав 31 серпня 2020 року.

В апеляційній скарзі представник АТ «Ощадний банк України» просив скасувати ухвалу про повернення заяви та направити її для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт посилався на те, що часткове скасування судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, не перешкоджає його подальшому виконанню, а тому приведення розміру зобов`язань боржника у відповідність з остаточним судовим рішення може бути реалізоване у спосіб, передбачений розділом VІ ЦПК.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК підставою для залишення заяви (позовної заяви) без руху є недотримання заявником вимог статті 175 ЦПК щодо форми звернення до суду, несплата судового збору та порушення правил статті 177 ЦПК щодо переліку документів, які додаються до заяви.

Якщо заявник (позивач) не усунув зазначені недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається заявникові (позивачеві) за частиною 3 статті 185 ЦПК.

Разом з тим, зі змісту ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 серпня 2020 року (а.с.100 том 3) вбачається, що зазначений суддею недолік не стосується вимог, передбачених статтями 175 та 177 ЦПК.

Заява банку містить виклад обставин, якими заявник обгрунтовує необхідність звернення до суду, та спосіб захисту своїх прав, який може (на його думку) сприяти поновленню прав стягувача у виконавчому провадженні.

Не встановлено суддею і порушень вимог статті 177 ЦПК щодо необхідності додати до заяви певні документи.

Водночас, зазначений судом недолік ( необхідність уточнення, яким чином при наявності постанови Верховного Суду від 27 листопада 2019 року слід визнати виконавчий лист таким, що частково не підлягає виконанню) не стосується положень статей 175,177 ЦПК, а фактично є незгодою з обраним заявником способом захисту його прав у виконавчому провадженні.

Але така обставина не може перешкоджати відкриттю провадження за заявою та бути достатньою підставою для залишення її без руху.

Оскільки законність застосування правил частини 3 статті 185 ЦПК щодо наслідків невиконання вимог суду про усунення недоліків заяви залежить також і від вмотивованості залишення заяви без руху, то і ухвала суду від 9 березня 2021 року про повернення заяви банку не може вважатись законною та обґрунтованою.

Порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню, і направленню матеріалів заяви АТ «Ощадний банк України» для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 березня 2021 року скасувати, матеріали заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання виконавчого документу таким, що частково не підлягає виконанню, направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження відповідно до статей 175, 177, 185 ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

--------------------------------

повну постанову складено 22 квітня 2021 року