Справа № 522/3357/21
Провадження № 2-о/522/132/21
УХВАЛА

19.04.2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Косіциної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Приморський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2021 року до Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Приморський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення. Позивачка просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України з 1985-1986 року.

01 березня 2021 року відкрито провадження у справі окремого провадження.

30 березня 2021 року від представника ГУ ДМС України в Одеській області Білоконь Н. до суду надійшов відзив, в якому просив заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду, оскільки в даному випадку наявний спір про право, який має бути вирішено в порядку позовного провадження.

09 квітня 2021 року на електронну адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Ляшук Є.В. надійшла відповідь на відзив ГУ ДМС України в Одеській області, в якій останній просив повернути без розгляду ГУ ДМС України в Одеській області відзив на заяву ОСОБА_1 , так як визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

В судовому засіданні 13.04.2021 року представник заявниці просив задовольнити заяву у повному обсязі, представник Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області проти задоволення заяви заперечував, наполягав, що між заявницею та Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області існує спір.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 має намір отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, в зв`язку з чим звернулась до суду з заявою про встановлення факту.

Звертаючись до суду, заявниця просила суд про встановлення факту її постійного проживання на території України з 1985-1986 рр. за адресою АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Михайлівка, Чімішлійського району, Молдова.

13.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

22.12.2018 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повідомило ОСОБА_1 про тимчасову відмову у видачі паспорта у зв`язку з тим, що дані отримані з відомчих систем, баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують інформацію, надану нею.

25.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про оформлення паспорта громадянина України.

14.01.2020 року Приморським РВ ГУ ДМС України в Одеській області було відмовлено в оформлені та видачі паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що дані отримані що дані отримані з відомчих систем, баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують інформацію, надану нею.

Зазначену відповідь заявниця отримала 29.01.2020 року.

На момент розгляд заяви ОСОБА_1 у провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа № 420/6798/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Одеській області, Приморського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України про визнання противним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Разом з тим, наразі у заявника є паспорт громадянина України.

Статтею 5 Закону України від 28.01.2016 року № 957 "Про громадянство України" визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Так, постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503 затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Водночас, судом з`ясовано, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа № 420/6798/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Одеській області, Приморського РВ, Біляївського РВ про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Адміністративний позов містить вимогу щодо зобов`язання Приморського РВ оформити та видати паспорт громадянина України у формі ID-картки та паспорт громадянина для виїзду за кордон.

Звертаючись до суду, представник заявника в судовому засіданні просить суд про встановлення факту постійного проживання заявника на території України з метою оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також обміну паспорта громадянина України зразка 1994 року на паспорт громадянина України у формі ID-картки, що є аналогічним позовними вимогами заявленими в адміністративному позові по справі № 420/6798/20.

З вищезазначеного вбачається, що між сторонами наявний спір про право, який має ознаки публічно-правового характеру та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже не може вирішуватись в порядку окремого провадження.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 частини другої ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста ст.294 ЦПК України).

Перелік фактів, передбачений частиною першою ст.315 ЦПК України, не є вичерпним. Відповідно до частини другої даної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

При цьому необхідно ураховувати, що у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право.

Разом із тим, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги. Проте заявник вправі самостійно обирати шлях досягнення кінцевої мети.

Якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованою особою буде заявлений спір про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює право подати позов на загальних підставах.

Встановлення факту постійного проживання пов`язується з подальшим вирішенням спору про право заявника в порядку адміністративного судочинства, а тому спір належить вирішувати на загальних підставах, а не у порядку окремого провадження.

За таких обставин, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260, 294, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Приморський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право подати позов на загальних підставах.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, , місцезнаходження: вул. Черняховського, 6, м. Одеса повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (Україна, 65039, вул. Басейна, буд. 5, м. Одеса, , МФО 307123, р/р № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Восток»), судовий збір, який був сплачений 18 січня 2021 року на суму 227 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № А37205.

Оригінал квитанції про сплату судового збору повернути заявнику, належним чином завірену копію залишити в матеріалах справи.

Роз`яснити заявнику необхідність надати Управлінню Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області оригінал квитанції про сплату судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Косіцина В.В.