Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1792/18
Провадження № 2/935/16/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2021 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Василенка Р.О., із секретарем Бех І.О., з участю позивача ОСОБА_1 та представника позивачів адвоката Князєва В.В., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представника адвоката Яроша В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку в обґрунтування позову вказали, що 25.09.1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, в період якого в них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До 2004 року вони всі разом з відповідачами проживали у квартирі АДРЕСА_1 , яка належала позивачу на праві власності. На підставі довіреності колишня дружина продала вказану квартиру та виключно за рахунок виручених від продажу квартири коштів було придбано будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,078га. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського нотаріального округу Самойленком А.Г. за реєстровим номером 1300. Кошти за будинок передавав продавцю позивач ОСОБА_1 особисто і на прохання відповідачки ОСОБА_2 покупцями у договорі купівлі-продажу будинку було зазначено саме дружину ОСОБА_2 та дочку ОСОБА_3 . Також, згідно спільних домовленостей позивач ОСОБА_4 продала належну їй частину будинку АДРЕСА_3 квартиру, а гроші від цього продажу були витрачені на добудову та придбання матеріалів для добудови. В період з 2005 року по 2013 року даний будинок збільшився у своїх розмірах за рахунок прибудови та за рахунок коштів позивачів з 34,1 до 94,8 м.кв. В свою чергу ОСОБА_2 займалась по господарству, витрачала кошти на купівлю продуктів та годувала робітників. При оформленні документів відповідачі за згоди позивачів набули право власності на будинок та земельну ділянку.

Згідно з ч.4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 74 СК України спільною сумісною власністю є майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів майно, набуте жінкою та чоловіком за час спільного проживання однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно ст. 175 СК України на майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, поширюється режим спільної сумісної власності. Така законодавча презумпція діє, якщо інше не встановлено договором між членами сім`ї, укладеним у письмовій формі, як в даному випадку. Для з`ясування кола осіб, які входять до складу членів сім`ї слід виходити з абзацу 1 ч.2 ст. 3 СК України, за якою сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю й тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідач ОСОБА_3 на момент придбання квартири в м. Житомирі та спірного будинку була неповнолітнім членом сім`ї, маючи перш за все кровне споріднення з усіма стронами справи, що є безспірною умовою виникнення у неї права на спільне майно, без урахування її внеску у спільну працю чи внесених коштів.

Отже, в даному випадку спірний будинок та земельну ділянку 0, 0782 га було придбано фактичним подружжям після 01.01.2004 року, тому в даному випадку до такого майна застосовується положення статті 74 СК України, тобто вказане майно є спільною сумісною власністю.

Враховуючи викладене просять визнати спірний будинок та земельну ділянку об`єктом права спільної сумісної власності позивачів та відповідачів в рівних частках.

В ході розгляду справи позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги, суду пояснили, що спірний будинок має належати позивачам та відповідачам в рівних частках як членам сім`ї, оскільки будинок купувався за спільні сімейні кошти від продажу належної позивачу ОСОБА_1 квартири в м. Житомирі, а позивач ОСОБА_4 продала належний їй будинок в м. Коростишів та кошти пішли на добудову та ремонт придбаного будинку по АДРЕСА_2 внаслідок чого останній збільшився в своїй площі. Просять позов задовольнити.

Відповідачі та їх представник позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що спірний будинок належить відповідачам. За кошти від продажу квартири в м. Житомирі було придбано спірний будинок та земельну ділянку, а частину грошей забрав позивач ОСОБА_1 , тобто гроші були фактично поділені між ними. Будинок збільшився в площі за рахунок добудови яка була здійснена в кінці 2013 року вже після припинення спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того позивачами пропущено строк позовної давності, оскільки останні вже звертались з аналогічним позовом у серпні 2014 року, який був залишений без розгляду. Просять відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог вважає, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 1988 року, від шлюбу мають дочку ОСОБА_6 , 1989р.н. і шлюб розірвано за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира 01.03.2004 року.

Згідно рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 вересня 2020 року, яке залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 280/1710/18, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка і жінки без шлюбу в період з 02.04.2004 по 13.08.2013.

04 вересня 2004 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого ОСОБА_7 , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Самойленком А.Г., діяла ОСОБА_4 , продала, а покупці ОСОБА_2 та ОСОБА_8 купили в рівних частках житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0782га, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Самойленком А.Г., договір підписано ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка діє за згодою своєї матері ОСОБА_2 . Особи сторін встановлено, їх дієздатність, повноваження представника перевірено.

Вказаний договір купівлі продажу спірного будинку та земельної ділянки є чинним.

У відповідності до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу і відповідно до ст. 60 та ч.1 ст.70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і частки майна подружжя є рівними

Враховуючи викладене, то набута 1/2 частина житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_2 згідно вищевказаного договору купівлі-продажу від 04 вересня 2004 року є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Враховуючи, що позивач ОСОБА_4 продала належну їй 1/2 частину будинку в АДРЕСА_3 - 15 грудня 2004 року, що підтверджується договором купівлі-продажу, тобто вже після купівлі будинку по АДРЕСА_2 , то відповідно відсутні докази щодо купівлі спірного будинку та земельної ділянки за спільні кошти, зокрема ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_4 діяла як представник продавця за договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 04.09.2004 року, а у відповідності до ч.3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом, а тому позовні вимоги в частині визнання спірного майна об`єктом права спільної сумісної власності в тому числі і ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 04.09.2004 року частка дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , яка на час укладення договору була неповнолітньою, визначена і відповідно за останньою зареєстроване право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку та земельної ділянки, тобто вказана частина будинку та земельної ділянки була придбана особисто неповнолітній дитині, будь - яких підстав для зменшення її частки позивачами не вказано, а посилання позивачів на ст. 175 СК України в даному випадку стосується майна набутого батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів і виниклі відносини вказана норма закону не регулює.

Збільшення площі будинку, на що посилаються сторони, має значення при вирішенні вимог щодо поділу спірного будинку в натурі, однак такі вимоги не є предметом позову в даній справі.

Стосовно заяви представника відповідача щодо застосування строків позовної давності з тих підстав, що позивачі дізнались про ймовірне порушення їх прав у серпні 2014 року, оскільки позивач ОСОБА_1 08.08.2014 року вже звертався з позовом про визнання будинку по АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю, то суд вважає її безпідставною, оскільки в 2014 році вказаний позов був залишений без розгляду на підставі заяви ОСОБА_1 з якої вбачається, що існує домовленість щодо оформлення права власності в позасудовому порядку, тобто відповідачами були вчинені дії, які свідчили про визнання обов`язку щодо оформлення права власності на спірний будинок і на позивача, тобто перебіг позовної давності в даному випадку переривається на підставі ч.1 ст. 264 ЦК України), в зв`язку з чим позов був залишений без розгляду і лише коли позивач в 2018 році звернувся до поліції із заявою про вчинення шахрайській дій з боку відповідача щодо спірного будинку, так як остання відмовилась вчиняти дії щодо нотаріального оформлення прав позивача на спірний будинок та направила вимогу матері позивача про виселення з будинку мотивуючи тим, що співвласниками цього будинку є відповідач та дочка сторін і відповідно з цього часу позивач дізнався про порушення його прав щодо спірного будинку і відповідно строк позовної давності позивачами не пропущений виходячи з положень ч.1 ст. 261, ч.1 ст. 264 ЦК України.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення 1451грн.92 коп. сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 60 та ч.1 ст.70, ст. 74 СК України, керуючись ст. 4,10,12,13, 258,259263,264,265-268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,0782га, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1451грн.92 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачі: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 19.04.2021.

Суддя Василенко Р.О.