ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/670/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/569/19 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року :

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - Золотоніська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Черкаської обласної державної адміністрації,

відповідачі - Золотоніська районна державна адміністрація, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Бубнівсько - Слобідська сільська рада,

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3 ,

розглянувши за виділеними матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2021 року у складі судді Середи Л.В.,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року Золотоніська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Черкаської ОДА звернулася до суду з позовом до Золотоніської РДА, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування розпорядження, державних актів, витребування земельних ділянок.

Просив визнати незаконними та скасувати пункти 1.1 та 2.1 розпорядження Золотоніської РДА № 168 від 20 квітня 2010 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства».

Визнати недійсними видані ОСОБА_2 державні акти серії ЯЛ №531747, ЯЛ №531748 на право власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :09:001:0211 (площею 0,9400 га), № :09:001:0212 (площею 0,0600 га).

Витребувати від ОСОБА_3 земельні ділянки за кадастровими номерами :09:001:0573, площею 0,5400 га та :09:001:0574, площею 0,4000 га., що розташовані в адміністративних межах с. Бубнівська Слобідка Золотоніського району Черкаської області на користь держави Україна в особі Черкаської ОДА.

Витребувати від ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0600 га., що мала кадастровий номер :09:001:0212 і входить до земельної ділянки за кадастровим номером :09:001:0570 та становить 1/5 її частини, що розташована в адміністративних межах Бубнівсько - Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області на користь держави Україна в особі Черкаської ОДА, шляхом виготовлення технічної документації щодо її поділу.

26 листопада 2020 року Золотоніською місцевою прокуратурою в інтересах держави в особі Черкаської ОДА подано заяву про забезпечення позову.

16 лютого 2021 року Золотоніською місцевою прокуратурою подано доповнення до заяви про забезпечення позову.

В обґрунтуванні заяви вказано, що з інформації ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 4 червня 2020 року за № 10-23-02-4295/2-20 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 2 вересня 2020 року за № 222359021 вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером :09:001:0570, площею 0,2986 була сформована у результаті об`єднання трьох земельних ділянок згідно з кадастровими номерами: :09:001:0212; :09:001:0214; :09:001:0215. Таке об`єднання земельних ділянок було здійснено за заявою ОСОБА_4 .

Крім того, за даними інформації з публічної кадастрової карти України Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку ОСОБА_3 25 січня 2021 року із земельної ділянки за кадастровим номером :09:001:0211, площею 0,9400 га було створено 2 нових об`єкта цивільних правовідносин - земельні ділянки: :09:001:0573 та :09:001:0574.

Земельні ділянки за кадастровими номерами :09:001:0211 та :09:001:0212 є предметом розгляду даної цивільної справи.

Тобто, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 при достеменно відомому їм факту даного судового спору щодо майна, у період розгляду справи, вчинили дії на зміну об`єкта власності, що є предметом спору у даній цивільній справі.

У зв`язку з об`єднанням земельних ділянок, до складу яких входять і спірні земельні ділянки, вбачає підстави для істотного ускладнення виконання рішення суду у даній справі та вважає, що в даному випадку зачіпаються права позивача - Черкаської ОДА, яка є законним власником земель прибережної смуги Кременчуцького водосховища, до складу яких входять спірні земельні ділянки.

Також, посилається на те, що розгляд справи набув значного суспільного резонансу серед жителів с. Бубнівська Слобідка та прилеглих сіл Золотоніського району.

З метою недопущення подальшого відчуження земельних ділянок, що є предметом спору, вважає, що необхідно вжити заходів забезпечення позову щодо кожної земельної ділянки, оскільки у разі задоволення позову земля має бути передана у власність державі та використовуватися за цільовим призначенням.

Просив накласти арешт та заборонити вчиняти будь - яким особам дії щодо внесення змін у документацію їх землеустрою на земельні ділянки за кадастровими номерами :09:001:0570, :09:001:0573, :09:001:0574, що розташовані в адміністративних межах Бубнівсько - Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2021 року заяву керівника Золотоніської місцевої прокуратури Танцюри В.Ю. про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт та заборонено вчиняти будь - яким особам дії щодо внесення змін у документацію із землеустрою на земельні ділянки за кадастровими номерами :09:001:0570, :09:001:0573 площею 0,5400 га., :09:001:0574 площею 0,4000 га., що розташовані в адміністративних межах Бубнівсько - Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

Ухвала суду мотивована тим, що заява позивача про забезпечення позову підлягає до задоволення, оскільки як вбачається з матеріалів позовної заяви, згоди між сторонами не досягнуто, і відповідачі дійсно можуть розпорядитися на свій розсуд спірним майном, а тому у суду є всі підстави вважати, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що ухвала суду є необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність реальної загрози відчуження або розпорядженням майном, оскільки не навів доказів на які посилається сторона позивача, як на реальну загрозу, так і необхідність накладення арешту у вигляді заборони розпоряджатись та вчиняти будь - які дії щодо майна.

Вказує, що суд першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної ухвали, не взяв до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», оскільки прокурор звертаючись в суд із заявою в інтересах Черкаської ОДА не надав погодження з особою в інтересах якої прокурор звернувся до суду.

2 квітня 2021 року Золотоніською окружною прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в якому, посилаючись на те, що скарга не відповідає нормам цивільно - процесуального закону та фактичним обставинам, позивач просив залишити її без задоволення, а ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2021 року без змін.

Заслухавши учасників справи, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно існує спір щодо визнання незаконними та скасування пунктів 1.1 та 2.1 розпорядження Золотоніської районної державної адміністрації № 168 від 20 квітня 2010 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства», визнання недійсними державних актів на земельні ділянки (кадастровими номерами :09:001:0211, площею 0,9400 га., № :09:001:0212, площею 0,0600 га.) та витребування спірних земельних ділянок.

26 листопада 2020 року, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, доповнивши її 16 лютого 2021 року, перший заступник керівника Золотоніської місцевої прокуратури просив накласти арешт та заборонити вчиняти будь - яким особам дії щодо внесення змін у документацію їх землеустрою на земельні ділянки за кадастровими номерами :09:001:0570, :09:001:0573, :09:001:0574, що розташовані в адміністративних межах Бубнівсько - Слобідської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

Звертаючись до суду з позовом, керівник Золотоніської місцевої прокуратури посилався на те, що розпорядженням Золотоніської РДА від 23 лютого 2010 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 1,0000 га. У подальшому вказаний проект було розроблено та погоджено відповідним органом. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства.

Дана земельна ділянка була зареєстрована ОСОБА_2 та присвоєно кадастровий номер :09:001:0211 земельній ділянці площею 0,9400 га, згідно державного акту на право власності від 12 травня 2010 року та кадастровий номер :09:001:0212 площею 0,0600 га. згідно державного акту на право власності від 12 травня 2010 року.

В подальшому, ОСОБА_5 відчужив земельну ділянку за кадастровим номером :09:001:0211 за договором дарування від 21 жовтня 2015 року на користь ОСОБА_3 , а земельну ділянку за кадастровим номером :09:001:0212 за договором купівлі - продажу від 7 жовтня 2015 року на користь ОСОБА_4 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 4 червня 2020 року вбачається, що державна реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами :09:001:0212, :09:001:0214, :09:001:0215 була скасована в результаті об`єднання земельних ділянок та створення нової земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0570 (а.с. 23-25).

Також, з інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованих 15 лютого 2021 року вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером :09:001:0211 була роз`єднана 25 січня 2021 року на дві окремі земельні ділянки та присвоєно нові кадастрові номера :09:001:0573 площею 0,5400 га та :09:001:0574 площею 0,4000 га (а.с. 39-44).

Тобто, в період розгляду даної цивільної справи Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області щодо визнання незаконними та скасування пунктів розпорядження Золотоніської РДА № 168 від 20 квітня 2010 року, визнання недійсними державних актів на земельні ділянки (з кадастровими номерами №:09:001:0211, площею 0,9400 га., № :09:001:0212, площею 0,0600 га.) та витребування спірних земельних ділянок, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були здійснені дії щодо об`єднання та роз`єднання земельних ділянок (до складу яких входять і спірні земельні ділянки) та зміна їх кадастрових номерів.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1,2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач посилався на п.1,2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, відповідно до якої позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову застосовуються для того щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву керівника Золотоніської місцевої прокуратури про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь - яким особам дії щодо внесення змін у документацію із землеустрою на спірні земельні ділянки, прийшов до обґрунтованого та вмотивованого висновку.

Оскільки, між сторонами наявний спір щодо правомірності надання земельних ділянок у власність, достатні підстави вважати, що невжиття такого заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду так, як із виділених матеріалів справи вбачається, що відповідачами, в період розгляду справи, вчинялися дії щодо зміни розміру земельних ділянок, шляхом їх об`єднання та роз`єднання, в результаті чого відбувалася зміна їх кадастрових номерів.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно того, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність реальної загрози відчуження або розпорядженням майном, оскільки ним не надано доказів на які посилається сторона позивача, як на реальну загрозу, так і на необхідність накладення арешту у виді заборони розпоряджатись та вчиняти будь - які дії щодо майна. Колегія суддів вважає, що дані доводи скаржника спростовуються матеріалами справи та наданими позивачем доказами на підтвердження своїх доводів.

Також, є безпідставними доводи скаржника, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не взяв до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», оскільки дані доводи спростовуються змістом оскаржуваної ухвали та не дають підстав для її скасування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 лютого 2021 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2021 року.

Судді Н. І. Гончар

Ю. В.Сіренко

Т. Л. Фетісова