ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року

м. Черкаси

справа № 693/948/20 провадження № 22-ц/821/735/21 категорія 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину-інваліда, яка продовжує навчання.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

23 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину-інваліда, яка продовжує навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який 18 березня 2004 року було розірвано.

Від цього шлюбу сторони у справі мають повнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 01 вересня 2016 року донька навчається на денній формі навчання факультету іноземних мов Уманського державного педагогічного університету ім. П.Тичини. Термін навчання на бакалавра закінчився 30 червня 2020 року. З 15 вересня 2021 року ОСОБА_3 продовжила навчатися на денній формі навчання по контракту на факультеті іноземних мов Уманського державного педагогічного університету ім. П.Тичини на магістра, термін якого закінчується 31 грудня 2021 року.

Відповідно до рішення Жашківського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 сплачував на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки-інваліда до 30 червня 2020 року .

На сьогоднішній день позивач ніде не працює, отримує мізерну пенсію, постійно хворіє, у зв?язку з чим має тяжке матеріальне становище, а відповідач здоровий та працездатний, має постійне місце роботи на посаді інженером з КВП та А у ТОВ «ПАРІ» м. Київ та отримує дохід, а тому має змогу сплачувати аліменти на рівні ј частини з усіх видів його заробітку.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки інваліда дитинства 2 групи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого мінімуму, починаючи з 23 вересня 2020 року і до досягнення дочкою двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Додатковим рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2021 року мотивовано тим, що відповідач зобов`язаний надавати допомогу своїй дитині до досягнення нею 23 років. При визначенні розміру аліментів суд врахував наявність у відповідача матері похилого віку, яка має ряд хронічних хвороб та потребує постійного догляду, непрацездатної дружини та сина-інваліда, які також потребують матеріального забезпечення. Аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача суд визнав достатнім для забезпечення гармонійного та достатнього розвитку дитини та забезпечення балансу рівного права сторін у справі здійснювати допомогу під час навчання їхньої дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2021 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору, суд не в повній мірі врахував всі обставини справи. Так, позивач у справі є пенсіонером, перебуває на пенсії за станом здоров`я, потребує постійного лікування. Дитина отримує пенсію по 2-ій групі інвалідності як інвалід дитинства у розмірі 1 700 грн. та має тяжкий фінансовий стан. При цьому, дитина продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги.

Відповідач у справі є працевлаштованим, отримує постійний стабільний дохід, також у його власності нерухоме та рухоме майно та має змогу надавати допомогу у визначеному позивачем розмірі.

З урахуванням всіх встановлених обставин справи, позивач вважає, що її вимоги є доведеними, а відтак судове рішення підлягає скасуванню, а її вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено категорії справ, що відносяться до малозначних.

П. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є в тому числі справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

За таких обставин дану справу призначено до розгляду в апеляційному суді в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18.

Згідно із частиною статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який 18 березня 2004 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 10).

Від цього шлюбу сторони у справі мають повнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

Згідно довідки обласної МСЕК № 1 (а.с. 8) ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності (причина інвалідності: інвалід з дитинства). Інвалідність встановлена на строк до 01 грудня 2022 року.

Відповідно до довідки Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини ІV рівня акредитації (а.с. 11) ОСОБА_3 є студентом першого курсу освітнього ступеня (магістр) з денною формою навчання по контракту на факультеті іноземних мов.

Термін навчання з 15 вересня 2020 року по 31 грудня 2021 року.

З довідки від 27 липня 2020 року вих. №227-07/20 (а.с. 53) вбачається, що ОСОБА_2 з 12 вересня 2011 року працює у ТОВ «ПАРІ» на посаді інженера з експлуатації устаткування газових об?єктів та отримує постійний дохід.

Відповідно до рішення Жашківського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 сплачував на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки-інваліда до 30 червня 2020 року .

З копій платіжних доручень по сплаті аліментів, інформації, наданої по утриманню по виконавчому провадженню №54073079/10 вих. № 10 від 29 липня 2020 року, установлено, що ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів не має.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, ОСОБА_2 надав суду докази того, що він з 30 квітня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , про що свідчить актовий запис про шлюб № 79.

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0091142 вбачається, що син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 має третю групу інвалідності, яку встановлено довічно.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 , яка є матір`ю відповідача, вбачається, що остання має похилий вік та ряд хронічних захворювань, які потребують постійного лікування.

Надаючи оцінку наданим докам, суд першої інстанції під час визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню на корить позивача мотивував свій висновок тим, що на утриманні відповідача перебуває непрацездатна мати та дитина від іншого шлюбу, яка являється інвалідом ІІІ групи довічно.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Сторони у справі дійсно перебували у шлюбі та мають дитину, яка досягла повноліття і продовжує навчання.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів та наданні допомоги своїй повнолітній дитині ОСОБА_3 .

Крім того, на даний час відповідач має іншу сім`ю, на його утриманні знаходиться дружина пенсіонер, дитина інвалід та непрацездатна мати, яка має ряд захворювань та потребує лікування.

Розмір аліментів, що стягнутий судом першої інстанції на переконання апеляційного суду дозволить зберегти баланс між потребами доньки, яка продовжує навчання і потребами допомоги нової сім`ї відповідача та його матері.

Крім того, чинним законодавством визначено, що обов`язок надавати допомогу дитині в зв`язку з її навчанням покладено на обох батьків. Тому, покладення обов`язку лише на відповідача щодо повного забезпечення дитини в зв`язку з навчанням не буде відповідати принципу співмірності розподілу зобов`язань між сторонами у справі.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням вищевстановлених фактичних обставин справи, обґрунтованим, доведеним, розумним та справедливим є розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є розмір 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, що і було визначено районним судом.

Отже, вирішуючи спір в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину-інваліда, яка продовжує навчання залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2021 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак