22-ц/804/811/21
221/4809/13-ц

Єдиний унікальний номер 221/4809/13-ц
Номер провадження 22-ц/804/811/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Лопатіної М.Ю., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шульженко Дениса Юрійовича на заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2013 року у складі суду Овчиннікової О.С., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» в м. Донецьк до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач 24.09.2013 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 03 грудня 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» в особі філії ЗАТ «ПУМБ» в м.Донецьк, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір за № 5905283, за яким відповідач отримував кредит на суму 59185,00 доларів США з терміном виконання кредиту 03 грудня 2022 року зі сплатою 11,90 % річних за користування кредитом. В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 64.340,39 доларів США, еквівалент 2.302,13 доларів США. Окрім того, позивач просив стягнути на свою користь судовий збір 3441,0 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2013 року позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» суму заборгованості за кредитним договором №5905283 від 03.12.2007 року у загальному розмірі 64.340,39 доларів США та еквівалент 2.302,13 доларів США, з яких 52199,62 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 12140,77 заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом. 1710,28 доларів США сума еквіваленту пені за прострочення строків погашення кредиту, еквівалент 591,85 доларів США- сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених п.п.4.3.2-4.3.6 кредитного договору. Вирішено питання щодо судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 систематично порушував свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 24 грудня 2020 року, в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шульженко Д.Ю. про перегляд заочного рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2013 року відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з заочним рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шульженко Д.Ю. подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів укладення кредитного договору, факту видачі грошових коштів та часткового погашення кредиту, розрахунок заборгованості за підписом банку вказаний факт не підтверджує. Оскільки позивач, не довів ті обставини, на які посилається у задоволенні позову слід відмовити.

Просив не приймати будь-які нові докази від позивача, оскільки причини їх неподання в суд першої інстанції є заздалегідь неповажними та неприйнятими.

Крім того позивач пропустив строки позовної давності, тому відповідач заявляє про застосування наслідків їх пропущення, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції він не мав такої можливості.

У матеріалах справи є вимога банку про дострокове погашення кредиту від 02.08.2013 року (а.с.15), а тому після вказаної дати позивач втратив право нараховувати відсотки. Крім того вказаний кредит банком списаний.

Неустойка та пеня обчислена в доларах США, що є порушенням закону. Суд першої інстанції стягнув «еквівалент» у розмірі 2.302,13 доларів США, не мотивувавши у заочному рішенні, яка його правова природа.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи попереджений належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представник позивача скористалася правом на подачу відзиву в якому зазначила, що на підтвердження факту видачі кредиту в кредитній справі наявна власноруч написана відповідачем заява в якій він визнає наявність заборгованості за кредитним договором за № 5905283 від 03.12.2007 року та дає згоду на реалізацію заставного майна.

Клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності безпідставне, так як останнє погашення кредиту відповідачем здійснювалося 03.10.2011 року, і саме з цього часу має рахуватися строк позовної давності, а до суду позивач звернувся 24.09.2013 року.

Факт списання кредиту відповідачем недоведений, тим більше він не свідчить про прощення кредиту. Про прощення кредиту сторони повинні укласти договір у письмовий формі, такий як кредитний договір.

12.09.2011 року були проведені прилюдні торги по реалізації заставного майна. Сума, отримана від реалізації належної ОСОБА_1 квартири в розмірі 145384,77грн постановою ВДВС Калінінського РУЮ м.Донецька від 01.11.2011 року перерахована стягувачу та зарахована в погашення боргу.

Щодо проведення прилюдних торгів відповідач був повідомлений, підтвердженням чого є його позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21.01.2011року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без розгляду через неявку до суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає, оскільки обставини судом першої інстанції встановлено не повно.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

З кредитного договору № 5905283 від 03.12.2007 року, укладеного між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк » в особі філії ЗАТ «ПУМБ» в м.Донецьк, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є позивач, та фізичною особою ОСОБА_1 вбачається, що банк надає йому кредит в сумі 59185,00 доларів США, а він зобов`язується його належним чином використати та повернути банку до 03.12.2022 року зі сплатою 11,90 % річних за користування.

Внаслідок не належного виконання своїх зобов`язань, станом на 15.09.2013 року відповідач перед банком має заборгованість в сумі 64340,39 доларів США, еквівалент 2302,13 доларів США. Сума боргу складається із наступного: 52.199,62 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 12.140,77 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, 1.710,28 доларів США сума пені за порушення строків погашення кредиту, еквівалент 591,85 доларів США сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених п.п. 4.3.2 4.3.6 кредитного договору.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2007 року між сторонами укладено кредитний договір за № 5905283, за умовами якого банк зобов`язується передати позичальнику кредит у розмірі 59.185,00 доларів США, під процентну ставку за користування 11,90%, строк кредитування до 03.12.2022 року.(т.1 а.с.17-22)

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 15.09.2013 року, заборгованість відповідача перед банком по зобов`язанням дорівнює 52199,62 доларів США по кредиту; 12.140,77 доларів заборгованість по непогашеним відсоткам за користування кредитом; 1710,28 доларів США сума пені за порушення строків виконання зобов`язання за кредитним договором; еквівалент 591,85 долари США сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених пп.4.3.2-4.3.6 Кредитного договору.(т.1 а.с.8-12)

02.08.2013 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом в порядку ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». У вказаній вимогі зазначено, що відповідач має заборгованість у розмірі 63.595,33 долари США, яку він повинен погасити протягом 30 днів.(т.1 а.с.15,16)

До відзиву на апеляційну скаргу долучена копія заяви відповідача від 26.12.2008 року до Ворошиловського відділення філії ПУМБ в м.Донецьку, згідно якої, останній внаслідок економічної ситуації в державі та курсу долара зобов`язується до 27 числа кожного місяця погашати 50% щомісячної суми платежу.(т.3 а.с.148)

Також долучена копія заяви від 15.04.2009 року, згідно якої відповідач погодився реалізувати закладене майно по кредитному договору №5858737 від 29.11.2007 року та кредитному договору №5905283 від 03.12.2007 року (земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . (т.3 а.с.149)

Згідно протоколу №1-05174 долученого до відзиву, відбулося проведення прилюдних торгів по реалізації майна, яке належить ОСОБА_1 , продано двокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 за 186596,80грн.(т.3 а.с.151)

З огляду на вказане позивач не втратив право на стягнення з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 52199,62 доларів США, визначену станом на 15.09.2013 року.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок обґрунтовано позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18)

З розрахунку заборгованості по відсоткам за користування кредитом вбачається, що сума боргу обчислена станом на 03.09.2013 року в розмірі 12140,77 доларів США.

Враховуючи, що 02.08.2013 року на адресу відповідача позивач направив вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом в порядку ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» заборгованість по відсоткам обчислена вірно: 02.08.2013 року + 30 днів.

Тобто позивач не втратив право на стягнення з відповідача заборгованість за відсотками в сумі 12140,77 доларів США, визначену станом на 03.09.2013 року.

Враховуючи клопотання представника відповідача, щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені) ( частина 1, пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Правовий висновок щодо початку перебігу позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування та визначення позичальнику розміру щомісячних платежів викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12.

Як вже зазначалося, позивач 02.08.2013 року на адресу відповідача направив вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, а тому саме з вказаного часу 02.08.2013 року + 30 днів позивач втратив право нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені умовами договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Проте, Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 по справі № 916/4692/15 висловив позицію щодо нарахування та стягнення пені за прострочення сплати процентів та загальної заборгованості за кредитною лінією, наданою в іноземній валюті.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Таким чином, максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

З огляду на вказане клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню в частині стягнення пені, передбаченої п.5.2 кредитного договору, в межах строку в один рік, тобто з 03.09.2012 року по 03.09.2013, яка дорівнює 292,04 долари США(27,82 + 28,09 + 26,54 + 24,35 + 21,84 +19,19 + 16,85 + 14,27 + 11,65 + 8,87 + 6,29 + 3,42 +1), яка підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долара США на день постановлення рішення 27,9 та дорівнює 8147,92грн.

Наслідки спливу строку позовної давності необхідно застосувати і до вимог, щодо стягнення з відповідача штрафу, оскільки з розрахунку суми штрафу не вбачається за який період вона нарахована.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів укладення кредитного договору, факту видачі грошових коштів та часткового погашення кредиту, а розрахунок заборгованості за підписом банку вказаний факт не підтверджує - непереконливі.

З матеріалів справи вбачається копія кредитного договору №5905283, укладеного сторонами 03.12.2007 року, кожен аркуш якого містить підписи представника банку та позичальника, графік погашення заборгованості, який відповідач добросовісно виконував, про що свідчить розрахунок заборгованості.(т.1 а.с.17-26)

Крім того представник відповідача ОСОБА_1 до заяви про перегляд та скасування заочного рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2013 року надав банківські виписки по кредитному договору №5905283 за період з 03.12 2007 року по 01.06.2020 року, в яких зазначено зняття грошових коштів з карткового рахунку та погашення заборгованості.(т.2 а.с. 15-281)

З огляду на вказане доводи апеляційної скарги, що позивач не надав доказів укладення кредитного договору та видачі відповідачу кредитних коштів непереконливі.

В доповненнях до апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що маючи очевидний сумнів у достовірності наданих банком доказів в копіях, викликає необхідність витребування та дослідження їх оригіналів.(т.3 ст.87 зв.)

Саме вказаний довід став підставою для задоволення клопотання представника позивача щодо огляду в судовому засіданні оригіналу заяви відповідача від 15.04.2009 року, про згоду реалізувати закладене майно по кредитному договору №5858737 від 29.11.2007 року та кредитному договору №5905283 від 03.12.2007 року (земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ). (т.3 а.с.149)

Крім того позивачем були надані виписки по кредитному договору тотожні випискам по кредитному договору наданим представником відповідача, тільки за більш стислий період, тобто до пред`явлення вимоги про дострокове погашення боргу.

Тому вимоги представника відповідача стосовно не прийняття будь-яких нових доказів від позивача, оскільки причини їх неподання в суд першої інстанції є заздалегідь неповажними та неприйнятими колегією суддів апеляційної інстанції дотримані.

Посилання представника відповідача на позицію Верховного Суду висловлену в постановах від 10.07.2019 року у справі 757/40397/16-ц та від 15.05.2019 року у справі № 760/20593/15-ц, що виписки про рух коштів по рахунку не є належним доказом недоречні, бо позивач та представник відповідача надали суду виписки за кредитним договором.

У даній справі виникнення заборгованості по боргових зобов`язаннях та їх розмір підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по кредитному договору, що свідчить про те, що судом досліджувались первинні документи. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 7 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц.

Доводи апеляційної скарги, що борг відповідача банком списано - необґрунтовані.

Відображення у бухгалтерському обліку банку та відповідні облікові процедури (у тому числі списання) заборгованості позичальника перед банком не є правочином у значенні ст.202 ЦК України. Відповідне списання банком фінансового активу з балансу не перешкоджає банку продовжувати стягнення заборгованості або відступлення права вимоги боржника.

Частина 1 ст.1055 ЦК передбачає обов`язкову письмову форму кредитного договору. Згідно з частиною першою ст. 654 ЦК зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідач не надав суду договір прощення боргу, укладений між ним та позивачем, як наслідок відсутня можливість для відмови в задоволенні позову з вказаних ним підстав.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин доводи представника відповідача про незаконність судового рішення є частково обґрунтованими.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, проте, не повно дослідив наявні у справі докази та не дав їм належну оцінку, не повно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив рішення, яке необхідно скасувати та постановити нове, про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом, за відсотками та частково пеню, в решті позовних вимог відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 3441 грн., відповідач при подачі апеляційної скарги сплатив 4161,50грн, а позовні вимоги задоволено частково, розмір стягнутого з відповідача судового збору необхідно змінити.

Оскільки за висновками колегії суддів апеляційної інстанції, змінено належний до стягнення розмір пені та відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу, вимоги апеляційної скарги задоволені на 3,38 %, що відповідає 140,76грн.

У відповідності до положень ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплати різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат.

Враховуючи наведене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3300,24 гривень(3441 грн. - 140,76грн.).

Повний текст постанови виготовлено 20 квітня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шульженко Дениса Юрійовича задовольнити частково.

Заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2013 року скасувати в частині стягнення пені і штрафу та постановити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № 5905283 від 03.12.2007 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь Публічного акціонерного товариства „ Перший Український Міжнародний Банк , 83001, м.Донецьк, вул.Університетська, 2А, , суму заборгованості за кредитним договором № 5905283 від 03.12.2007 року в розмірі: 52199,62 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 12140,77 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом, та пеню в сумі 8147,92грн., також судовий збір в сумі 3300,24 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: М.Ю. Лопатіна

Є.Є. Мальцева