Справа №155/1433/20
Провадження №2/155/248/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Мар`янівської селищної ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 2,31 га для ведення особистого селянського господарства відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №087430, як на спадкове майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Позивачка є його спадкоємицею за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріально оформити своїх спадкових прав не може. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак в заяві до суду позовні вимоги підтримала повністю, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців.

З заповіту, складеного ОСОБА_2 15 грудня 2000 року, який було посвідчено секретарем Бранівської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №184 вбачається, що він все належне йому майно заповів своїй дочці ОСОБА_1 .

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Документами про родинні відносини стверджується, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 липня 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я позивачки ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 було відмовлено.

Довідкою Бужанівської сільської ради Горохівського району Волинської області №1689 від 21 листопада 2018 року стверджується, що спадкодавець ОСОБА_2 до дня смерті проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_1 . Заповіт ОСОБА_2 посвідчувався в Бранівській сільські раді 15 грудня 2000 року по реєстру №183. Даний заповіт не змінений і не скасований. Єдиним спадкоємцем за заповітом є дочка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання.

З заяви ОСОБА_4 вбачається, що остання відмовляється від успадкування належної їй обов`язкової частки майна в заповіті після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 .

З спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що після його смерті дружина ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №087430 спадкодавцю ОСОБА_2 належали земельні ділянки відповідних розмірів.

Судом встановлено, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після померлого батька ОСОБА_2 , прийняла спадщину.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За змістом ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідчем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин, враховуючи те, що представлені позивачкою докази на підтвердження своїх позовних вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними та допустимими, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Суд звертає увагу позивачки на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податкового кодексу України.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-80, 200, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1225, 1235 ЦК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 2,31 га для ведення особистого селянського господарства відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №087430, як на спадкове майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий