Справа № 143/1384/20
УХВАЛА
22.04.2021 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Огородник Н.А.,
відповідача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, -
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства.
В позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить виключити з актового запису №27 від 04.01.2012 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про нього, як про батька дитини.
В позовній заяві позивач також заявив клопотання про призначення в справі судово-генетичної експертизи, проведення якої просить доручити експертам Вінницького науково дослідного експертно криміналістичного центру МВС України. На вирішення експерта просить поставити питання: чи походить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м.Севастополь і проживає в АДРЕСА_1 ?
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Також він підтримав клопотання про призначення судово-генетичної експертизи.
Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, заперечувала проти задоволення клопотання позивача про призначення судово-генетичної експертизи, так як вважає, що участь у її проведенні може зашкодити морально-психологічному стану дитини.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Позовні вимоги мотивовано тим, що у позивача є сумніви щодо його батьківства відносно ОСОБА_3 , а тому він просить призначити судово-генетичну експертизу.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як зазначено у п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.
Частинами 1,6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Як роз`яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень цивільного процесуального законодавства, згідно з якими жоден доказ не має для суду
наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності,
а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх
прийняття чи відхилення.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі №478/690/18 викладено правову позицію стосовно того, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
За змістом частин 3 5 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.
Враховуючи наведене та зважаючи на те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із питань, які позивач просить поставити перед експертом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судово-генетичної експертизи. При цьому проведення експертизи слід доручити експертам Вінницького науково дослідного експертно криміналістичного центру МВС України.
Водночас, суд звертає увагу учасників процесу на приписи ст.109 ЦПК України, відповідно до яких у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Крім того, суд вважає, що провадження у справі на час проведення вищевказаної експертизи слід зупинити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 252, п.9 ч.1 ст.253 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 103, 104, п. 5 ч. 1 ст. 252, п.9 ч.1 ст.253, ст.260 ЦПК України, суд, -
Клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судово генетичної експертизи задовольнити.
На вирішення експертизи поставити наступне питання:
-чи являється ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м.Вінниця, Вінницької області, матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ?
Витрати на проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .
Попередити експерта (експертів) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього (них) обов`язків згідно зі ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.
Попередити сторони, що відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Надіслати до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України копію даної ухвали разом із матеріалами справи.
Висновок експертизи, після її проведення, направити до Погребищенського районного суду Вінницької області.
На час проведення судово-генетичної експертизи провадження у справі зупинити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя