Провадження №2/748/275/21
Єдиний унікальний № 377/667/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" квітня 2021 р.м. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області
головуючого - судді: Меженнікової С.П.,
при секретарі: Красній О.А.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним вище позовом, просить с тягнути з ОСОБА_2 :
Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами існують договірні відносини з повернення позики, отриманої відповідачем від позивача, але не повернутої в умовленні строки, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись з позовом до суду про примусове стягнення позики, процентів та 3% річних.
Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 12 січня 2021 року дану справу передано на розгляд Чернігівському районному суду Чернігівської області.
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2021 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 09 березня 2021 року.
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином ( а.с. 59), про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надала. Суд визнав можливим проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Також, 26 вересня 2019 року ОСОБА_2 отримала в борг від ОСОБА_1 кошти в сумі 2900 доларів США, зобов"язавшись їх повернути 26 грудня 2019 року, за час користування вказаною сумою зобов"язалася щомісяця до 26 числа виплачувати 20% від суми позики, а в разі не виконання умов виплати відсотків - у збільшеному на 20% розмірі щомісяця, про що було складено розписку. (а.с.52)
Заперечень щодо факту написання вказаних розписок відповідачем не надано.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частин першої та другої статі 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної суми або речей.
З аналізу статей 510, 545, 1046, 1047 ЦК України вбачається, що розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов`язання за договором позики.
Такого самого висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від
18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 18 січня 2017 року у справі
№ 6-2789цс16.
Спірні розписки знаходяться у позикодавця, що свідчить про невиконання боржником свого обов`язку із повернення боргу.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Встановивши, що відповідач не виконала умов договорів позики, укладених із ОСОБА_1 , у визначений сторонами у договорі строк кошти не повернула, суд приходить до висновку про те, що боржник зобов`язана сплатити на користь позивача 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) також зроблено висновок, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних на а.с.11-12, суд погоджується з розрахунком позивача 3% річних, здійсненого за договором позики від 26.09.2019, за той період, за який просить позивач, а саме з 01.01.2020 по 31.10.2020, що складає - 72,50 доларів США. Проте, не погоджується із розрахунком, здійсненим по договору позики від 12.08.2019, а саме, із датою початку нарахування - з 01.11.2019, так як встановлено, що порушення відповідачем зобов`язання настало не з 01 листопада, а 13 листопада 2019 року, а тому наводить свій розрахунок.
Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 13/11/2019 до 31/12/2019 26 000,00 x 3 x 49 : 365 : 10049104,71 грн.
з 01/01/2020 до 31/10/2020 26 000,00 x 3 x 305 : 365 : 100305651,78 грн.
по боргу 2000 доларів США
Період прострочення грошового зобов`язання: Кількість днів у періоді Сума
13.11.2019 - 31/10/2020 2 000,00 x 3 x 354 : 365 : 100354 58,19 доларів США
Таким чином, 3% річних по договору позики від 12.08.2019 за період з 13.11.2019 по 31.10.2020 складає 756,49 грн (104.71+651,78) та 58,19 доларів США.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.
Вказане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.
Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками судів у частині стягнення процентів за користування сумою позики. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правовий висновок щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики після спливу строку кредитування викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Зокрема, зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позивачі просили стягнути проценти із розрахунку 2 % за кожен місяць користування грошима, тобто у розмірі, передбаченому договором позики, і за період, у тому числі після обумовленого договором строку повернення позики - 28 лютого 2013 року. Задовольняючи позов у повному обсязі, суди належним чином не визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, зокрема, що стосується правової природи процентів за користування сумою позики. Отже, висновки судів про стягнення з відповідача на користь позивачів процентів за користування грошима за період з листопада 2012 року по червень 2016 року, тобто і після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права».
Таким чином, після настання строку повернення позики, ОСОБА_1 має право на стягнення з ОСОБА_2 тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України.
Тому ОСОБА_1 має право на стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування позикою у розмірі та порядку встановленому договорами позики за період з 12 серпня 2019 року по 12 листопада 2019 року ( по договору від 12.08.2019) та за період з 26 вересня 2019 року по 26 грудня 2019 року (по договору від 26.09.2019), а саме:
по договору позики від 12.08.2019
періодСума боргуПроцентна ставкаСума нарахованих відсотківсплачено
12.08.2019 -12.09.201926000 грн20%5200 грн
періодСума боргуПроцентна ставкаСума нарахованих відсотківсплачено
12.08.2019 -12.09.20192000 доларів США20%400 доларів США
12.09.2019 -12.10.2019 2000 доларів США20%400 доларів США
12.10.2019 -12.11.2019 2000 доларів США20%400 доларів США
Всього 1200 доларів США0,00
по договору позики від 26.09.2019
періодСума боргуПроцентна ставкаСума нарахованих відсотківсплачено
26.09.2019 -26.10.20192900 доларів США20%580 доларів США
26.10.2019 -26.11.2019 2900 доларів США20%580 доларів США
26.11.2019-26.12.2019 2900 доларів США20%580 доларів США
Всього 1740 доларів США0,00
Отже, стягненю з ОСОБА_2 підлягають :
- по договору позики від 26.09.2019 - 2900 доларів США ( основного боргу) + 1740 доларів США ( процентів) + 72 долари 50 центів США - 3% річних = 4712 доларів 50 центів США.
Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки судом задоволено вимоги позивача на 37,14%, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2560 грн 35 коп. [6893,79 х 37.14%] та витрат на правову допомогу в розмірі 1114,20 грн [3000 х 37.14%], а загалом 3674 гривень 55 копійок.
Керуючись ст.ст. 15,16, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13,77,81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
- 26 000,00 грн - позика;
- 3100,00 грн - проценти;
- 754,71 грн - 3% річних ;
- 2000 доларів США - позика;
- 1200 доларів США - проценти;
- 58 доларів США - 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за позикою від 26 вересня 2019 року в сумі 4712 (чотири тисячі сімсот дванадцять) доларів 50 центів США, з яких:
- 2900 доларів США - позика;
- 1740 доларів США - проценти;
- 72 долара 50 центів США - 3% річних.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат - 3674 грн 55 коп.
Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Дата складання повного тексту рішення 22.04.2021 року.
Суддя: С.П. Меженнікова