Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2021 Справа №607/13372/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря Комінярської О.М., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Артюшкова О.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 у якому просить зменшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.11.2013 у справі № 607/16673/13-ц, зі стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частки з усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.11.2013 у справі №607/16673/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із 12 вересня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Обов`язок щодо сплати аліментів ОСОБА_2 виконується у повному обсязі, заборгованість зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження відкритого на виконання вищевказаного рішення суду відсутня. Проте станом на момент звернення до суду із даним позовом матеріальне становище ОСОБА_2 погіршилося, оскільки в лютому 2021 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 у якому у них народилася дочка. До березня 2021 року його дружина неофіційно працювала, отримувала дохід на рівні 5000,00 - 6000,00 грн. щомісячно, проте була вимушена покинути роботу. Після народження дитини отримує виплати в розмірі 850,00 грн. щомісячно. Зараз матеріальне забезпечення родини повністю лежить на плечах позивача. Розмір його заробітної плати не є сталим, залежить від кількості змін. За І півріччя 2021 року він отримав 45238,29 грн. заробітної плати, що унеможливлює забезпечення його родини навіть на рівні прожиткового мінімуму. У зв`язку із зміною сімейного стану, погіршенням матеріального становища, позивач просить зменшити розмір аліментів встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.11.2013.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.08.2021 провадження у зазначеній справі було відкрите та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

22.09.2021 судом отримано та зареєстровано відзив на позов у якому відповідач просить відмовити у задоволені повних вимог, оскільки на даний час вона є не працевлаштована, проживає з дитиною у батьків, отримує не регулярний, мінливий дохід. При цьому посилання відповідача на погіршення його матеріального становища у зв`язку із зміною сімейного стану та народження дитини без надання доказів про його об`єктивно існуючу неспроможність сплачувати аліменти у визначеному розмірі не заслуговують на увагу та не свідчить про погіршення матеріального стану.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, проте попередньо подала відзив на позов у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та розгляд справи проводити за її відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

18.11.2013 Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист №607/16673/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати із 12.09.2013 до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного виконавчого листа 06.02.2014 старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Пазиняк Г.Я. відкрито виконавче провадження №41855391.

Згідно довідки №120 виданої 08.04.2021 «Локомотивне депо Львів-Захід» регіональна філія «Львів.зал» за період з січня 2018 року по грудень 2018 року із суми заробітної плати ОСОБА_2 в розмірі 163 018,25 грн. проводилось стягнення 25 % всього на суму 32 813,58 грн.

За період з січня 2019 року по грудень 2019 року із заробітної плати ОСОБА_2 в розмірі 173 424,64 грн. відраховано 25 % на суму 34 901,73 грн., що підтверджується довідкою АТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Львівська залізниця» Служба локомотивного господарства №121 від 08.08.2021.

За період з січня 2020 року по грудень 2020 року із заробітної плати ОСОБА_2 в розмірі 136 998,33 грн. відраховано 25 % на суму 27 570,95 грн., що підтверджується довідкою АТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Львівська залізниця» Служба локомотивного господарства №122 від 08.08.2021.

Згідно довідки про утримані аліменти №236 виданої 09.07.2021 ОСОБА_2 який працює у виробничому підрозділі «Локомотивне депо Львів-Захід» Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ за період з січня 2021 року по червень 2021 року виплачено заробітну плату в розмірі 45 238,29 грн. з якої утримано 25 % аліментів на загальну суму 12 880,29 грн.

04.02.2021 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 04.02.2021.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 16.07.2021 у ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_9 .

Також, позивач надав квитанції про оплату дитячого харчування та медикаментів.

Відповідач ОСОБА_4 05.09.2019 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 після чого змінила прізвище на « ОСОБА_11 », що вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 05.09.2019.

09.01.2021 вказаний шлюб розірвано про що Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 . Після державної реєстрації розірвання шлюбу відповідачу присвоєно прізвище « ОСОБА_11 ».

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_6 має дочку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із встановлених обставин справи суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, в той час як зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, враховуючи той факт, що відповідачем в користь позивача сплачуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у невеликому розмірі, а саме 1/4 частки з усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Керуючись статтями 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич