Справа № 132/3484/20
Провадження № 2/132/125/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12.04.2021р. року Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого - судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання - КУЛИК Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області у порядку загального позовного провадження цивільну справу №132/3484/20 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Никитюк Олександр Іванович, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2020р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: 1) зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 07.07.2014р. в цивільній справі № 132/1958/14-ц; 2) встановити новий розмір аліментів на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років; 3) судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування цих вимог зазначив, що на виконання рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 07.07.2014р. в цивільній справі № 132/1958/14-ц, він сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 розміру всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки він офіційно непрацевлаштований, то фактично з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 середньої заробітної плати працівника по Калинівському району Вінницької області - 8594,00грн., що становить 2148,50грн. щомісячно. 07.02.2020р. він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна дитина - донька ОСОБА_5 . Вважає, що дана обставина, а саме зміна його сімейного стану є підставою для зменшення розміру аліментів. Окрім того, на його особисту думку, аліменти мають бути встановлені в твердій грошовій сумі, а саме у вигляді 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що виходячи із вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», буде становити 1659,00грн. Зменшення аліментів до вказаного розміру не порушить право дитини на гідний рівень життя.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2020р., вказаний позов переданий на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 08.12.2020р. відкрив за ним провадження за правилами загального позовного провадження.

12.02.2021р. відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позов, згідно прохальної частини якого, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, оскільки встановлений рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 07.07.2014р. в цивільній справі № 132/1958/14-ц, розмір аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає нормам, встановленим в ч.5 ст.183 СК України, та його зменшення суперечить інтересам дитини. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється судом виключно за позовом одержувача аліментів, а не його платника. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 23.02.2021р., закрите підготовче провадження у даній справі, призначено її до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат НИКИТЮК О.І. в судове засідання не з`явились, надавши письмову заяву, в якій просять справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій просять справу розглянути за її відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачу необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 07.07.2014р. в цивільній справі № 132/1958/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на своє утримання, яке в передбаченому законом порядку набуло законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 23.06.2014р., до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного судового рішення, видано виконавчий лист, за яким відкрите виконавче провадження № 40181325, яке перебуває на примусовому виконанні у Калинівському районному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Як свідчить довідка-розрахунок, видана старшим державним виконавцем Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Химерою Г.М., борг ОСОБА_1 по аліментам станом на 20.10.2020р. становить 4629,50грн.

Платник аліментів за вказаним судовим рішенням, позивач у даній справі - ОСОБА_1 зареєстрував 07.02.2020р. шлюб з ОСОБА_4 /Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 07.02.2020р. Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ/, від якого народилась дитина - донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /Свідоцтво про народження від 15.07.2020р./.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з ОСОБА_4 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При цьому, спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду виключно за позовом одержувача аліментів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 524/7388/17, від 19 лютого 2020 року у справі № 194/629/17-ц та від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18, які у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього дитини - ОСОБА_5 від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Даний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 16.09.2020р. в справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 07.07.2014р. в цивільній справі № 132/1958/14-ц, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_5 від іншого шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 07.07.2014р. в цивільній справі № 132/1958/14-ц, то йому у позові слід відмовити у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Никитюк Олександр Іванович, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калинівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя