Провадження № 2/428/604/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих збройною агресією Російської Федерації проти України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих збройною агресією Російської Федерації проти України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що збройна агресія Російської Федерації проти України призвела до її душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях, пов`язаною із ризиком для її життя та здоров`я. В результаті збройної агресії Російської Федерації проти України позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у значних душевних стражданнях, зокрема, вона постійно перебуває у пригніченому стані, у неї знизився життєвий тонус і погіршилося загальне самопочуття, що негативно позначилося на її стосунках з оточуючими та призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків. Внаслідок незаконних дій відповідача їй була завдана моральна шкода у розмірі 300 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

В судове засідання представник відповідача в особі Посольства Російської Федерації в Україні не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у цій справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлює Закон України «Про міжнародне приватне право», який застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом.

Стаття 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Як передбачено частиною четвертою статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», у тих випадках, коли в порушення норм міжнародного права України, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права.

В постановах Верховного Суду від 13 травня 2020 року у цивільній справі № 711/17/19 та від 03 червня 2020 року у цивільній справі № 357/13182/18 вказано, що перед вирішенням питання про відкриття провадження у справі слід надіслати відповідачу позовну заяву із додатками і з`ясувати, чи наявна згода іноземної держави, висловлена через уповноважених осіб або компетентні органи, на розгляд даного спору в судах України.

З`ясування цього питання має істотне значення, оскільки від нього залежить, чи має суд право здійснювати подальші процесуальні дії. За відсутності такої згоди іноземна держава не може одержати правового статусу відповідача в цивільному процесі України.

Судом було надіслано Посольству Російської Федерації в Україні (як безпосередньо до Посольства, так і через Міністерство закордонних справ України) лист, зокрема в перекладі на російську мову, з приводу з`ясування наявності або відсутності згоди Російської Федерації на розгляд даного спору в судах України, однак жодної відповіді від компетентних органів або уповноважених посадових осіб Російської Федерації до суду не надійшло.

Отже, суд зазначає, що Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави, зокрема в якості відповідача.

Найважливішою ознакою для держави є суверенітет, оскільки саме суверенітет становить основну відправну засаду для її правосуб`єктності. Суверенітет держави має вияв у двох сферах внутрішній та зовнішній. У зовнішній сфері суверенітет означає незалежність, самостійність і непідпорядкованість держави іншим державам.

У міжнародному приватному праві під імунітетом розуміють непідлеглість однієї держави законодавству та юрисдикції іншої. Імунітет ґрунтується на суверенітеті держав, їх рівності та означає, що жодна з них не може здійснювати свою владу над іншою державою, її органами, майном. Це принцип вилучення держави та її органів з-під юрисдикції іншої держави. Судовий імунітет полягає в непідсудності держави без її згоди судам іншої держави.

Таким чином, бути відповідачем в судах іншої держави кожна суверенна держава може тільки з її явно вираженої або мовчазної згоди, висловленої через уповноважених на це осіб.

В даному випадку Російська Федерація у відповідь на запит суду не висловила своєї згоди через уповноважених осіб або компетентні органи на розгляд даного спору в судах України.

Посилання у позовній заяві на те, що Російська Федерація не може користуватися судовим імунітетом в судах України, є неспроможними, адже вказаний імунітет визначений для неї нормами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», тобто нормами національного законодавства України, до яких законодавчим органом України не вносилися жодні зміни чи доповнення в частині застосування або незастосування до Російської Федерації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд вважає, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих збройною агресією Російської Федерації проти України, підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити, що застосування судового імунітету не означає відмови у доступі до правосуддя. Держава може бути учасником справи у своїх національних судах. В судах іншої держави держава може бути учасником справи тільки з її явно вираженої згоди.

Керуючись ст. 255, 256, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих збройною агресією Російської Федерації проти України, закрити.

Роз`яснити позивачу, що іноземна держава може бути відповідачем у своєму національному суді. В національному суді іншої держави іноземна держава може бути відповідачем лише з її явно вираженої згоди.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І. С. Посохов