печерський районний суд міста києва
13 грудня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Соколова О.М.,
при секретарі: Шевченко О.В.
В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про усунення перешкод у користуванні грошовими коштами.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20.12.2019 року на її картку № НОМЕР_1 було перераховано її сином ОСОБА_2 з його картки № НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 400 000 грн. 00 коп., у зв`язку з чим банком було заблоковано відповідну картку та замінено і видано нову картку № НОМЕР_3 , яку також було заблоковано. Усні та письмові звернення до відповідача з питань розблокування картки та можливості вільного користування грошовими коштами результатів не дали. Тому позивач звернулась до суду з вимогою про зобов`язання Банку усунути перешкоди щодо користування та розпорядження грошовими коштами на гривневому картковому рахунку № НОМЕР_3 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , шляхом його розблокування.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 03.09.2020 року, задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору (а.с. 25).
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 03.09.2020 року, відкрито провадження у справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін ( а.с. 26).
24.12.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав. Пояснив, що Банк має право заблокувати рахунок у разі, порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та або умов Договору та /або у разі виникнення овердрафта. Відповідно до п. 1.1.3.2.14 Умов та правил банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Банк маж право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій. Банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використання платіжної картки № НОМЕР_3 , держателем якої є позивач, на підставі звернення іншого клієнта Банку - ОСОБА_3 , який повідомив, що помилково перерахував зі свого рахунку кошти сину позивача та вимагав їх повернення, на що не погодився - ані позивач, ані її син, який безпосередньо був належним отримувачем таких коштів. На пропозицію Банку позивач не надала жодних підтверджуючих документів, а тому до цього часу рахунок залишається заблокованим. На підставі викладеного відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю ( а.с.35-47).
31.03.2021 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому позов підтримала, просила задовольнити та зазначила, що дії відповідача щодо обмеження права позивача користуватися поточним картковим рахунком шляхом його блокування є такими, що не відповідають діючому законодавству, відповідач не надав суду жодних підтверджень того, що позивач вчинила незаконні операції зі своєю карткою(56-63).
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, проте подали до суду заяву, в якій просили справу розглядати у їх відсутність, позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували (а.с. 74).
Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, в судовому засіданні встановлено і не заперечувалось учасниками у справі, що ОСОБА_1 є клієнткою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». Підписавши анкету-заяву на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, позивач тим самим уклала з відповідачем договір, який відповідно до ст.. 634 ЦК України є договором приєднання ( а.с. 41). На підставі укладеного договору між Банком та позивачем, остання отримала в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» наступні картки: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_1 , НОМЕР_3 .
20.12.2019 року на картку позивача № НОМЕР_4 було перераховано її сином ОСОБА_2 з його банківської картки для виплат № НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 400 000 (чотириста тисяч ) грн. 00 коп., ( а.с. 42,43, 44), у зв`язку з чим, картка позивача була заблокована. Після звернення до банку, відповідну карту було замінено та видано нову картку № НОМЕР_3 , яку також було заблоковано. Відповідач в односторонньому порядку припинив видачу грошових коштів через банкомати або каси своїх відділень, картковий рахунок позивала було заблоковано банком. При цьому відповідач не повідомив позивача про дату блокування карткового рахунку та не надав виписку. Після звернень позивача до відповідача, із листа №20.1.0.0.0/7-200302/7268 від 02.032020 року позивачу стало відомо про те, що відповідач припинив обслуговування її картки, керуючись п. 2.1.4.51.2 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.16). Водночас жодних обґрунтувань із посиланням на конкретні обставини здійснення нібито шахрайських дій позивачем відповідач не надав.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ,7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Так, згідно із ч.1 та ч.3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. . Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Відповідно до п. 7.1.2 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.
Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
Таким чином, стаття 1074 ЦК України встановлює вичерпний перелік підстав, за яких допускається обмеження банком прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, та, зокрема, відсилає на інші спеціальні норми, що регулюють підстави та строки застосування таких обмежень.
Таким спеціально-нормативним актом є Закон України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", у відповідно до ч. 1, ст. 23 якого банк, як суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що здійснює або забезпечує здійснення фінансових операцій, має право зупинити здійснення таких операцій, якщо вони є підозрілими, та зобов`язаний зупинити такі фінансові операції у разі виникнення підозри, що вони містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного Кримінальним кодексом України. У день зупинення фінансової операції суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитний рахунок суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на такому рахунку в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється без попереднього повідомлення клієнта на два робочі дні з дня зупинення включно.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2019 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо повернення йому коштів у розмірі 490 000 (чотириста дев`яносно тисяч) грн. 00 коп., які ним було помилково перераховано на картку ОСОБА_2 ( а.с.40).
Так, з рахунку ФОП ОСОБА_3 було відправлено 10 (десять) платежів в загальній сумі 493 210 (чотириста дев`яносто три ) грн. 00 коп. та ця сума зарахована на карту № НОМЕР_2 клієнта Банку ОСОБА_2 ( а.с. 42).
26.12.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були запрошені в Управління безпеки по філії «КиївСіті» АТ КБ «Приватбанк». Під час бесіди останні наполягали на законному отриманні грошових коштів, але жодних підтверджуючих документів не надали.
Як встановлено при розгляді справи, у Банку відсутнє підтвердження, що останній звернувся з заявою до правоохоронних органів, після отримання заяви від ОСОБА_3 про повернення коштів. Крім того, представник банку не надав жодних відомостей та доказів того, що кошти на рахунок позивача надійшли злочинним шляхом.
Самі по собі припущення щодо походження грошових коштів, що надійшли на рахунки клієнта, не є підставою для застосування Банком такої санкції, як призупинення видаткових операцій, а також блокування рахунків понад строки, встановлені Законом.
Так, відмовляючи у поверненні грошових коштів, що належать позивачу, Банк порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого України, яка у відповідності до ст.. 5 цього ж Протоколу є додатковою статтею Конвенції.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (ст.. 1 Першого Протоколу).
Цей же принцип закріплений і у статті 41 Конституції України.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Так, ухилення відповідача від повернення грошових коштів є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпоряджання. Банк не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні грошовими коштами, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп, який не сплачений позивачем при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 625, 1066,1074 ЦК України, ст.ст. 12,13,77,79, 81,141,263,264, 273, 280, 354 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про усунення перешкод у користуванні грошовими коштами - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Повний текст рішення складено 13.12.2021 року.
Суддя О.М.Соколов