Справа №521/3306/19
Провадження № 2п/521/23/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Коблової О.Д.,

за участю секретаря судового засідання Римарчук Я.П.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні вказаного складу суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Заочним рішенням від 08 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяну внаслідок ДТП матеріальну шкоду в розмірі: 382 710,35 гривень, заподіяну внаслідок ДТП моральну шкоду в розмірі: 5000,00 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 3877,10 гривень.

15 грудня 2020 р. представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 не був присутнім у судових засіданнях, у зв`язку із тим, що він належним чином не повідомлений. З рішенням не згодний та зазначив, що був позбавлений реальної можливості подавати докази та заперечувати проти позовних вимог. Також в заяві зазначається, що сума завданої шкоди становить 153 688,07 грн. та повинна вираховуватися не із вартості відновлювального ремонту, а з вартості матеріальної шкоди, а тому представник ОСОБА_3 вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Представник ОСОБА_2 адвокат Мороз А.А. надала до суду письмові пояснення, в якій просила у задоволені заяви про перегляд заочного рішення відмовити з тих підстав, що уся судова кореспонденція надсилалася на адресу ОСОБА_3 надану відділом адресно-довідкового бюро роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Оскільки вартість майнового збитку внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_3 , перевищує виплачений МТСБУ розмір страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., то із ОСОБА_3 , як винної особи підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням.

Як передбачає ч. 1ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, перевіривши матеріали справи та представлені докази, вважає, що заява представника відповідача адвоката Берлізова Є. В. про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч.3ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення, скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно ч. 1ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вважається повідомлений належним чином про час і місце розгляду вищевказаної цивільної справи та докази, на які він посилається, не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП та винуватість у ньому ОСОБА_3 .

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Представник ОСОБА_2 адвокат Мороз А.А. у своїх письмових поясненнях не заперечувала факт сплати МТСБУ розмір страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_3 перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування - 50 000 грн., то із ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) та від 15 жовтня 2020 року у справі № 55/7666/19 (провадження № 61-10010св20).

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 287, 288, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним Процесуальним Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.Д. Коблова