"21" квітня 2021 р. Справа № 363/1574/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А. за участі секретаря Коргун К.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фісенко Тетяни Петрівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення державного реєстратора та запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Боримської І.О. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фісенко Тетяни Петрівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення державного реєстратора та запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом із позовною заявою до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Боримською І.О. надійшла заява про забезпечення зазначеного позову, в якій він просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на наступне нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 121,2 кв.м., житлова площа - 72,2 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, номер запису про право власності 35946163, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ; на житловий будинок, загальною площею 123,3 кв. м., житлова площа- 78,2 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, номер запису про право власності 41205134, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгували перед ним та зобов`язані йому повернути грошові кошти у сумі 259 562 долари США 71 цент за договором позики від 24.05.2016 року, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом КМНО Касандрович Т.О., зареєстрованим в реєстрі за № 427, а також за договором позики № 10/02/2017-КТ від 10.02.2017 року та розписки позичальника від 08.02.2020року. Однак станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зазначені грошові кошти не повернули, протиправно їх привласнивши, уникають спілкування та досудового врегулювання спору, на електронні та поштові повідомлення (листи, претензії, запити) не відповідають. А оскільки, Відповідачі так недобросовісно та неправомірно не повернули взяті в позику грошові кошти у строки, встановлені договорами, є реальна загроза того, що вони відчужать і все своє вищезазначене нерухоме майно до закінчення розгляду даної справи. Враховуючи вищевикладене позивач звернувся з даною заявою до суду.

Враховуючи норму ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову та матеріалами позовної заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви; одночасно з пред`явленням позову; після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.03.2021 року житлового будинку загальною площею 121,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 №337, посвідчений 26.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П.; скасування рішення від 26.03.2021 року, індексний номер 57326085, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П. про державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 121,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 41205162, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_3 ; скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 121,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218), запис про право власності №41205162 від 26.03.2021 року; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.03.2021 року житлового будинку, загальною площею 123,3 кв. м., житлова площа- 78,2 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 №339, посвідчений 26.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П.; скасування рішення від 26.03.2021 року, індексний номер 57326042, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фісенко Т.П. про державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 123,3 кв. м., житлова площа- 78,2 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_5 , скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 123,3 кв. м., житлова площа- 78,2 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, запис про право власності №41205134 від 26.03.2021 року.

25 березня 2021 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва №757/15453/21-к, в рамках кримінального провадження за №0001232 від 17.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 388 КК України накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності ОСОБА_2 в тому числі і на житлові будинки за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, 03.03.2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 звернулась до Соломянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договорами позики. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.03.2021 року з метою забезпечення вказаного позову накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, в тому числі і на житлові будинки за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до доданої до заяви про забезпечення позову роздруківки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 14.04.2021 року власником житлових будинків за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 , право власності на зазначене майно зареєстровано 26 березня 2021 року о 21:11:48 та 21:22:22 на підставі договорів купівлі продажу № 337 та № 339, які були укладені 26 березня 2021 року.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предметом спору є договір купівлі-продажу нерухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт. Об`єкти, на які просить накласти арешт позивач, зареєстровані на праві власності за відповідачем ОСОБА_3 , що дає йому можливість на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, в тому числі й відчужувати його. При чому право власності на зазначене майно зареєстровано 26 березня 2021 року о 21:11:48 та 21:22:22 на підставі договорів купівлі продажу № 337 та № 339, які були укладені 26 березня 2021 року, тобто після ухвалення зазначених вище ухвал суду про арешт об`єктів нерухомого майна, які належать на праві власності ОСОБА_2 .

В контексті оцінки балансу інтересів сторін у питанні забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, зазначені обставини дають суду підстави дійти висновку про перевагу інтересів саме позивача, адже саме його інтереси у разі невжиття відповідних заходів та задоволення позову потерпатимуть більше, оскільки їх відновлення буде більш ускладненим ніж відновлення інтересів відповідачів, у разі вжиття таких заходів та відмови у задоволенні позову.

Суд вважає, що застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його прав та інтересів. Невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист його прав. При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті, не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача, заявлені позивачем заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими ним позовними вимогами.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладені арешт та заборона може завдати збитків відповідачам, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбаченихст.154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 150-154 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фісенко Тетяни Петрівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення державного реєстратора та запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок загальною площею 121,2 кв.м., житлова площа - 72,2 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ;

Накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 123,3 кв. м., житлова площа - 78,2 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач 3: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач 4: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фісенко Тетяна Петрівна, адреса: м. Київ, вул. Стрітенська, буд. 13, оф. 2.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д.А. Свєтушкіна