Справа № 236/1443/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Теліусу С.С.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Лиман заяву судді Краснолиманського міського суду Донецької області Бєлоусова Артура Євгеновича про самовідвід у цивільній справі № 236/1443/21,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2021 суддею Краснолиманського міського суду Донецької області Бєлоусовим А.Є. заявлено про самовідвід у цивільній справі № 236/1443/21.

Заява вмотивована тим, що згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2021 (справа № 236/1443/21, провадження № 2/236/662/21) позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Шейко Інна Олександрівна, до ОСОБА_2 про визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивача ОСОБА_3 , розподілена судді Бєлоусову А.Є., якого визначено головуючим суддею у цій цивільній справі.

Водночас Краснолиманським міським судом Донецької області під головуванням судді Бєлоусова А.Є. 09.10.2020 було розглянуто цивільну справу № 236/2799/20 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області про визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивача ОСОБА_3 . Цей позов судом було задоволено, однак в подальшому рішення суду першої інстанції скасоване апеляційним судом, мотивами скасування рішення суду стало пред`явлення позову ОСОБА_1 до неналежного відповідача.

Звертаючись до суду з аналогічним позовом до ОСОБА_2 , представник позивача надає до суду ті ж самі докази, що були предметом дослідження судом першої інстанції під головуванням судді ОСОБА_4 у справі № 236/2799/20.

З приводу цих доказів у судді вже була сформована певна думка під час розгляду цивільної справи № 236/2799/20, за результатами розгляду вказаної справи суддя вже висловив свою позицію на користь аргументів ОСОБА_1 , задовольнивши позов, навівши відповідні аргументи в судовому рішенні, котре на теперішній час є скасованим.

Суддя вважає, що зобов`язаний заявити про самовідвід у цій справі з наведених підстав.

Нормами ст. 40 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Дослідивши заяву судді про самовідвід, матеріали справи № 236/1443/21, суд дійшов таких висновків.

20.04.2021 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Шейко Інна Олександрівна, до ОСОБА_2 про визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивача ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2021 (справа № 236/1443/21, провадження № 2/236/662/21) вказана позовна заява розподілена судді Бєлоусову А.Є., його визначено головуючим суддею у цій цивільній справі.

Водночас Краснолиманським міським судом Донецької області під головуванням судді Бєлоусова А.Є. 09.10.2020 було розглянуто цивільну справу № 236/2799/20 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області про визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивача ОСОБА_3 . Цей позов судом було задоволено, ОСОБА_1 визначено додатковий строк, достатній для прийняття спадщини, тривалістю 2 місяці з дня набрання законної сили рішенням суду в цивільній справі № 236/2799/20.

Постановою Донецького апеляційного суду від 03.03.2021 у справі № 236/2799/20 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції від 09.10.2020 було задоволено, судове рішення скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області про визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивача ОСОБА_3 відмовлено. Мотивами скасування рішення суду стало пред`явлення позову ОСОБА_1 до неналежного відповідача.

Звертаючись із аналогічним позовом до ОСОБА_2 (справа № 236/1443/21), представник позивача надає до суду ті ж самі докази, що були предметом дослідження судом першої інстанції у справі № 236/2799/20 (фотокопії окремих сторінок паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , картки платника податків ОСОБА_1 , свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 , заповіту, складеного від імені ОСОБА_3 , витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, розташовану на території колишньої Ярівської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, постанови приватного нотаріуса від 14.08.2020 про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про спадщину).

З приводу цих доказів у судді була сформована певна думка під час розгляду цивільної справи № 236/2799/20, за результатами розгляду вказаної справи суддя висловив свою позицію на користь аргументів ОСОБА_1 , задовольнивши позов, навівши відповідні аргументи в судовому рішенні. Оцінка суддею наданих позивачем доказів була об`єктивована в рішенні суду від 09.10.2020, котре на теперішній час є скасованим.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Загальновизнані стандарти етики суддівської діяльності (Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, п.2.5; Коментар до Бангалорських принципів поведінки суддів, п.77) виходять з того, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в разі, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому в наведеному документі згадано «розумну, об`єктивну та інформовану особу», яка «може вважати», що суддя нездатний вирішити питання неупереджено. Формулювання «коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви» було узгоджено на підставі того, що «розумний спостерігач» буде означати й об`єктивну та інформовану особу (п.77 Коментаря до Бангалорських принципів).

Згідно зі ст. 7 Кодексу суддівської етики, затв. рішенням XI чергового З`їзду суддів України від 22.02.2013, «…суддя повинен неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки…».

Коментар до Кодексу суддівської етики, затв. рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1(до статті 7 Кодексу) наголошує: «Під неупередженістю прийнято розуміти відсутність упередженості, безсторонність, об`єктивність, незацікавленість, нейтральність, універсальність підходів до будь-кого, незалежно від певних ознак; це прагнення до справедливості та відсутність особистих симпатій або антипатій, непідкупність, бездоганність, моральність. Говорячи про неупередженість, слід зазначити про обов`язок судді здійснювати судочинство, не допускаючи впливу на нього сторонніх осіб та життєвих обставин, будь - яких інших суб`єктивних чинників, відсутність у нього заздалегідь сформованої думки щодо обставин справи та готовність сприймати інформацію об`єктивно, вирішуючи справу лише відповідно до закону на підставі фактично встановлених обставин, виходячи з власного внутрішнього переконання. Отже, безсторонній суд означає: позбавлений упередженості, незацікавлений, об`єктивний, безпристрасний, нейтральний...». «…Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості…». «…суддя повинен неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки…».

Як зазначено у п. 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява № 4785/02), наявність безсторонності суду має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950) за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Ухвалюючи рішення у справі «Морель проти Франції» (Morel v. France), заява № 34130/96, п. 44, Європейський суд з прав людини погодився з тим, що факт розгляду справи заявника суддею, яка сама мала сумніви щодо своєї безсторонності у цій справі, підриває видимість справедливого судового розгляду, ця ситуація могла спричинити появу у заявника об`єктивно обумовленого внутрішнього сумніву щодо безсторонності судді.

Оскільки суд під головуванням судді Бєлоусова А.Є. у справі № 236/2799/20 вже висловився з приводу вимог позивача ОСОБА_1 про визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивача ОСОБА_3 , надані представником позивача у справі у справі № 236/1443/21 докази вже були предметом оцінки судом у справі № 236/2799/20, то (за суб`єктивним критерієм) у відповідача ОСОБА_2 може скластись враження про упередженість суду, обумовлену змістом раніше ухваленого рішення.

Нормами ч.1 ст. 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. ч. 8,9 ст. 40 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ст. 33 цього Кодексу.

З огляду не це, суд вважає за необхідне задовольнити заяву судді Краснолиманського міського суду Донецької області Бєлоусова А.Є. від 21.04.2021 про самовідвід у цивільній справі № 236/1443/21 та передати справу до канцелярії суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33,36,40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Краснолиманського міського суду Донецької області Бєлоусова Артура Євгеновича від 12.05.2020 року про самовідвід у цивільній справі № 236/1443/21 - задовольнити.

Цивільну справу № 236/1443/21 передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя-