справа № 468/1247/20-ц
провадження №2/489/549/21
21 квітня 2021 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретар судового засідання Рибальченко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Баштанської райдержадміністрації в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів
У серпні 2020 року представник позивача звернувся до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом, в якому просив позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача на користь опікуна дитини аліменти.
Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.09.2020 справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 . Малолітньому ОСОБА_1 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.07.2017 відібрано дитину від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнуто з відповідача на корить закладу, де бути утримуватися дитина аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з 27.06.2017. Розпорядженням Баштанської райдержадміністрації над дитиною встановлено опіку та призначено опікуна - ОСОБА_3 .
З часу відібрання дитини відповідач жодного разу не зверталась до служби у справах дітей Баштанської райдержадміністрації з приводу встановлення місцезнаходження дитини, не цікавилась його життям, станом здоров`я, з вимогою про повернення їй дитини також не зверталась, в той час як перебування дитини під опікою ОСОБА_3 свідчить про позитивну динаміку розвитку дитини. У зв`язку з цим позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина та стягнути з відповідача на користь опікуна дитини аліменти на його утримання в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 26.02.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
У судове засідання, призначене на 16.04.2020, сторони не з`явилися, хоча повідомлені належним чином про розгляд справи, що підтверджується її матеріалами, зокрема, відповідач шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.
Відповідач відзиву на позов не надала, причини неявки суду не повідомила.
Від третьої особи ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.
З копії свідоцтва про народження дитини вбачається, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 29.10.2019 року, малолітня ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Розпорядженням Баштанської райдержадміністрації №321-р від 19.08.2017 малолітньому ОСОБА_1 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, а розпорядження Братської райдержадміністрації № 185-р від 18.10.2017- встановлено піку та призначено опікуном ОСОБА_3 (а.с. 10,11).
Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.07.2017 відібрано дитину від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнуто з відповідача на користь закладу, де буде утримуватися дитина аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з 27.06.2017 (а.с.12).
Згідно висновку органу опіки та піклування Баштанської райдержадміністрації, вказаний орган вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, відносно сина ОСОБА_1 (а.с. 22).
Згідно акту обстеження умов проживання від 22.06.2020, складеного спеціалістами Служби у справах дітей виконаного комітету Баштанської міської ради, за місцем фактичного проживання відповідача, будинок знаходиться в занедбаному стані, опалюється твердим паливом. Відповідач проживає в АДРЕСА_1 спільно з співмешканцем, ніде не працює, живе за рахунок випадкових заробітків, сім`я неповна, малозабезпечена. В день перевірки сім`я була забезпечена продуктами харчування, в кімнатах прибрано, відповідач була твереза, хоча і схильна до зловживання напоями. В стані сп`яніння не керує своїми діями, вчиняє сварки і бійки з співмешканцем. Неодноразово викликалась поліція. Зобов`язано відповідача слідкувати за порядком у будинку, не зловживати алкогольними напоями, влаштуватись на роботу (а.с.18).
Згідно акту від 22.07.2020 обстеження умов проживання від 22.06.2020, складеного спеціалістами Служби у справах дітей виконаного комітету Баштанської міської ради на ден перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 вдома не було. Зі слів сусідів вона з дитиною покинула населений пункт, місце її перебування невідоме. Будинок зачинений (а.с.19).
Відповідно до листа Братської райдержадміністрації від 03.06.2020 № 153 опікуном дитини створені належні умови для проживання та виховання дитини. ОСОБА_1 живе в повноцінній родині, які піклуються про нього, забезпечують повноцінне харчування, оздоровлення, морально підтримують його. Малолітній ОСОБА_4 має власну кімнату, яка обладована сучасними меблями,має куток для навчання, забезпечений великою кількістю іграшок, художньою літературою, дитячим одягом. На подвір`ї для ОСОБА_4 ОСОБА_5 облаштував дитячий майданчик, разом із ОСОБА_3 придбали велосипед та самокат. Родина багато часу проводить разом, вони відпочивають, подорожують. Під час чергових відвідувань родини опікуна порушень прав дитини не зафіксовано. Скарг та нарікань від жителів села та сільради до служби у справах дітей не надходило. Крім того, згідно вказано листа за час перебування малолітнього ОСОБА_1 в родині опікуна з 2017 року, його рідна мати жодного разу не зверталась до служби у справах дітей Братської райдержадміністрації з приводу встановлення місцезнаходження своєї дитини, не приїздила та не цікавилась його життям. Зі слів опікуна ОСОБА_2 жодного разу не телефонувала, не приїздила, матеріально не підтримувала ОСОБА_4 , не цікавилась взагалі його життям (а.с. 20).
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікованою Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до вимог статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька.
Частиною другою статті 152 СК України передбачено, що дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.
Згідно частини першої, другої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Після з`ясування всіх обставин справи, суд вважає, що поведінка матері дитини - ОСОБА_2 , суперечить вимогам статті 150, 152 СК України, та порушує право дитини на належне батьківське виховання, фізичний, духовний та моральний розвиток.
У статті 155 СК України, закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Частиною четвертою статті 155 СК України регламентовано, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
На підставі пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до пункту 16 зазначеної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (стаття 166 СК України).
Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків.
Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення від виконання свого батьківського обов`язку по відношенню до сина ОСОБА_1 , яка з ним не спілкується, не забезпечує його матеріально, ухиляється від виконання обов`язків по його вихованню, не проявляє батьківської турботи та інтересу до розвитку та внутрішнього світу дитини, що встановлено висновком органу опіки та піклування. На думку суду позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини.
Позивач також просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, на користь опікуна ОСОБА_3 .
Згідно частини другої, третьої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями сімейного законодавства, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов органу опіки та піклування, який поданий в інтересах малолітнього ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів, також підлягає задоволенню.
Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (28.08.2020).
Відповідно до частини першої, шостої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.
У разі коли в позовній заяві об`єднано кілька позовних вимог, згідно частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за кожну вимогу.
Враховуючи, що судом задоволено дві позовні вимоги: про позбавлення батьківських та про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681,60 грн (840,80 грн +840,80 грн).
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Органу опіки і піклування Баштанської райдержадміністрації в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.08.2020 року і до його повноліття.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривні 60 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ;
третя особа - ОСОБА_3 , РНОКПП не відомий, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Вознесенським МВ УМВС України в Миколаївській області 27.07.2012, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .
Повний текст судового рішення складено 21.04.2021.
Суддя І.В.Коваленко