ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року

м. Черкаси

справа № 712/16526/19 провадження № 22-ц/821/649/21 категорія 305030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: Черкаський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей Спортивного профілю № 34» Черкаської міської ради

відповідач: ОСОБА_1

представник відповідача: ОСОБА_2

третя особа: ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2021 року у справі за позовом Черкаського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей спортивного профілю № 34» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

20 грудня 2019 року Черкаський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей спортивного профілю № 34» Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна.

В позовній заяві позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти в розмірі 32 286,24 грн., а також відсотки за користування чужими коштами в розмірі 1 187,94 грн., а всього суму коштів в розмірі 33 474,18 грн., а також понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2021 року позовні вимоги позивача задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Черкаського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей спортивного профілю № 34» Черкаської міської ради безпідставно набуті кошти в розмірі 32 286,24 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 921 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем було доведено порушено своїх майнових прав зі сторони відповідача, який безпідставно набув грошові кошти в розмірі 32 286,24 грн.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування чужими коштами, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач знімаючи кошти з рахунку та витрачаючи їх знав про безпідставність їх перерахування та що вказані кошти належать іншій особі. Тому, в цій частині позовні вимоги визнані недоведеними.

Стягуючи з відповідача судовий збір, районний суд врахував, що позивач сплатив згідно квитанції № 0.0.560564543.1 від 20 грудня 2019 року судовий збір в розмірі 1 921 грн. тому, саме таку суму стягнув із відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2021 року в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, оскільки йому 19 листопада 2018 року встановлену ІІ групу інвалідності (безтерміново).

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

З урахуванням вищевказаних обставин, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вважає, що судом допущено порушення вимог чинного законодавства, що регулюють питання розподілу судових витрат за наслідками судового розгляду справи, а тому рішення в частині стягнення судових витрат підлягає скасуванню.

В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції у справі з оспорюванню сумою менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

За таких обставин дану справу призначено до розгляду в апеляційному суді в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не повністю відповідає.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що спір між сторонами виник з приводу повернення безпідставно набутого майна.

Колегія суддів під час перевірки правильності мотивів судового рішення враховує ту обставину, що воно оскаржується відповідачем лише в частині стягнення судових витрат.

Глава 8 ЦПК України регулює відносини щодо вирішення питання відносно судових витрат.

Ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ч. 2 ст. 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 141 ЦПК України передбачено вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 1 921 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 (а.с.1).

Своє рішення щодо стягнення судового збору суд першої інстанції мотивував тим, що оскільки права позивача було захищено судовим рішенням та задоволено частково позовні вимоги, тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача підлягає стягненню судовий збір, що був сплачений під час подачі позовної заяви.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про стягнення суми судового збору з відповідача на користь позивача є помилкове та не відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Ст. 141 ЦПК України врегульовано порядок розподілу судових витрат.

Чинним законодавством передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в тому числі й судовий збір) покладаються в разі задоволення позову на відповідача; в разі відмови в позові на позивача; в разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено випадки компенсації судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

Отже, ст. 141 ЦПК України врегульовано та встановлено порядок стягнення та розподілу судових витрат. Посилання суду першої інстанції про те, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача є помилковими та не ґрунтуються на нормах процесуального законодавства, оскільки відповідач ОСОБА_1 є особою якій 19 листопада 2018 року встановлено ІІ група інвалідності безтерміново, а відтак він є особою що звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору звільняються під час розгляду справи в судах усіх інстанцій інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Суд першої інстанції під час розгляду справи дану обставину не з`ясував та дійшов до помилкового висновку в частині стягнення судових витрат.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування в частині стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

Судовий збір в розмірі 1 921 грн., сплачений позивачем при поданні позовної заяви підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

В іншій частині судове рішення не оскаржувалося, за таких обставин підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2021 року у справі за позовом Черкаського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей спортивного профілю № 34» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна в частині стягнення судових витрат скасувати.

Компенсувати Черкаському навчально-виховному комплексу «Загально-освітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей Спортивного профілю № 34» Черкаської міської ради суму сплаченого судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 1 921 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2021 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.В. Нерушак

Л.І. Василенко