Провадження № 4-с/760/147/21
Справа № 760/6960/21
У Х В А Л А

про відмову відкритті провадження у справі

29 березня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі судді Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на постанову від 03.03.2021 головного державного виконавця Цапенко Світлани Миколаївни Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 64692081 /далі - держвиконавець ОСОБА_2 / ( АДРЕСА_2 ),

В С Т А Н О В И В:

Скарга та її обґрунтування

22.03.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана скарга, датована 21.03.2021, за підписом скаржника, в якій скаржник в порядку ст.ст. 447-453 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), зокрема, просить:

- поновити строк на подання скарги у зв`язку з фактичним отриманням оскаржуваної постанови на пошті «12.03.2019»;

- скасувати оскаржувану постанови ДВ;

- у випадку підтвердження у судовому засіданні наведених фактів дій ДВ з ознаками протиправних діянь на користь третіх осіб, у порядку ч. 3 ст. 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу суду з цього приводу і направити її до відповідних органів.

Скарга обґрунтована, зокрема, тим, що оскаржувана постанова від 03.03.2021 отримана на пошті 12.03.2021.

Скаржник зазначає, що в порушення ст. 19 Конституції України держвиконавець протиправно зазначив у п. 3 такої постанови про стягнення з боржника виконавчого збору/ винагороду приватного виконавця в розмірі 12 000 грн.

Скаржник вважає вказані дії держвиконавця такими, що направлені на отримання неправомірної вигоди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021 для розгляду зазначеної скарги визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Щодо юрисдикційної підвідомчості

Дослідивши матеріли скарги суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 733/889/17 (провадження № 61-43493св18) викладено наступну правову позицію:

«Згідно зі ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

До таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28.11.2018 у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13.03.2019 у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03.04.2019 та 10.04.2019 у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29.05.2019 у справі № 758/8095/15-ц (провадження № 14-134цс19).

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.»

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

ОСОБА_1 оскаржує постанову держвиконавця Цапенко С.М. про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2021 у виконавчому провадженні № 64692081 зокрема в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

Отже, враховуючи вказані правові висновки, предмет спору та характер спірних правовідносин, скарга у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч. 5 ст. 186 ЦПК України, суд роз`яснює скаржнику його право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства шляхом звернення, з дотриманням територіальної підсудності з позовом до окружного адміністративного суду.

Підсумки

За вказаних обставин суд зазначає, що скаржник у цій справі обрав невірну юрисдикційну підвідомчість для звернення з відповідною скаргою.

За змістом ч. 4 ст. 186, п. 7 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 353-355, 447 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову від 03.03.2021 головного державного виконавця Цапенко Світлани Миколаївни Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 64692081 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання /ч. 2 ст. 261 ЦПК України/.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич