Справа № 946/7885/20
Провадження № 2/946/420/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

08.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 07.12.2020 року уточнила та просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №325/02-14 від 28.10.2020 року, ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті після смерті сестри ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала уточнені позовні вимоги та не заперечувала в їх задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 належить 1/4 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 21.10.1987 року.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 11.10.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заповітом від 13.11.1990 року, посвідченим державним нотаріусом Ізмаїльської районної нотаріальної контори Єфимовою Т. І., зареєстрованим в реєстрі за №3543, ОСОБА_6 заповіла належну їй частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 .

Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 09.11.1989 року, виданого Ізмаїльським міським відділом ЗАГС, ОСОБА_8 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

Встановлено, що ОСОБА_3 спадщину за заповітом не прийняла.

Згідно до ст. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Таким чином, спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 530 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_6 являється сестра ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження спадкодавця та архівною довідкою про народження ОСОБА_5 .

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 постійно була прописана у спадковому житловому будинку, що підтверджено відповідним записом у будинковій книзі на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , і таким чином прийняла спадщину.

Свідоцтвом про смерті серії НОМЕР_3 виданим 15.07.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) підтверджено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_5 , згідно до ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з яких 1/4 частку вона успадкувала після смерті сестри та 1/4 частка належала їй на підставі рішення Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 21.10.1987 року.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62080578 від 16.10.2020 року, приватним нотаріусом Арнаут О.В., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно до ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємцями за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являються: сестра ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 13.06.2020 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 16.06.2020 року, згідно до якого ОСОБА_10 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_11 »; сестра ОСОБА_4 .

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

За змістом ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місяця перебування фізичної особи.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні як свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті сестри ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №325/02-14 від 28.10.2020 року, ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті після смерті сестри ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 16, 76, 263-265 ЦПК України, ст.525, 534, 535, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1262, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.04.2021 року.

Суддя: О.Я.Присакар