УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1355/21

Номер провадження 4-с/495/20/2021

14 квітня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Боярський О. О.

при секретарі - Рачицькій І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород Дністровському скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить суд визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-481/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 09.06.2011 року протиправними, визнати постанову ВП 64574913 від 18.02.2021 року приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-481/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 09.06.2011 року незаконною та скасувати.

Свою заяву ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що строк пред`явлення виконавчого листа № 2-481/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 09.06.2011 року в результаті його повернення стягувачу 30.06.2017 року було перервано. Встановлено новий строк пред`явлення його до виконання 30.06.2020 року. Разом з тим приватним виконавцем Колечко Д. М. винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження за № лютого 2021 року, тобто поза межами трирічного строку пред`явлення виконавчого листа.

Представник АТ «Ощадбанк» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник АТ «Ощадбанк» надав суду письмові заперечення, відповідно до яких просить суд в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Приватний виконавець Колечко Д. М. у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Надав суду відзив, відповідно до якого просить суд в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений. Представник ОСОБА_1 адвокат Садовський В.Є. надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника, та просить суд скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду скарги ОСОБА_1 .

Дослідивши скаргу, письмові матеріали справи та пояснення учасників справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2011 року по справі № 2-481/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 147 від 24.10.2007 року у сумі 527 504, 59 грн.

На підставі вказаного рішення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 09.06.2011 року видано виконавчий лист № 2-481/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10015/0339 філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» суму заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії.

Вказаний виконавчий лист було направлено на примусове виконання до державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Чекерською Ларисою Валеріївною повернуто виконавчий лист № 2-481/11 виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом 09.06.2011 року стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ООУ АТ «Ощадбанк», про що 30.06.2017 року винесено відповідну постанову.

Про повернення виконавчого листа стягувачу проставлена відповідна відмітка у виконавчому листі та визначено новий строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 30.06.2020 року.

Разом з тим 18 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 64574913, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-481/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 09.06.2011 року.

Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження». Указаний Закон є спеціальним законом, яким державний та приватний виконавці керуються при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб).

Матеріалами справи встановлено станом на 09.06.2011 (час видачі судом виконавчого листа № 2-479/11 від 25.11.2011 року) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону №606-XIV (у редакції, чинній на час пред`явлення виконавчого листа суду до примусового виконання та відкриття виконавчого провадження з виконання цього виконавчого документа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої статті 22 Закону №606-XIV зазначено, що строк для виконання судових рішень встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, виконавчий документ (виконавчий лист суду), виданий 09.06.2011 у справі № 2-481/11, підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання протягом року з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 23 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Так, у дійсній справі встановлено, що виконавчий документ пред`явлено стягувачем до примусового виконання до державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Як встановлено матеріалами справи стягувач систематично пред`являв виконавчий документ до примусового виконання.

Державним виконавцем неодноразово вчинялись дії з відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа у зв`язку із неможливістю його виконати.

Водночас 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), яким збільшено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання до трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили (частини перша, друга статті 12 Закону №1404-VIII).

Частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У пункті 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, законодавець збільшив до трьох років після набрання рішенням законної сили строк пред`явлення до виконання як виконавчих листів суду, виданих після набрання чинності цим законом (05.10.2016), так і виконавчих листів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05.10.2016 року та строк пред`явлення яких до виконання не сплинув станом на 05.10.2016 року.

Суд дійшов висновку, що у зв`язку з прийняттям Закону № 1404-VIII, строк пред`явлення виконавчого листа № 2-481/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом від 09.06.2011 року встановлено до 30 червня 2020 року.

Втім суд вважає помилковими твердження представника АТ «Ощадбанк» про переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання з 24 червня 2019 року, коли виконавчий лист № 2-481/11 від 09 червня 2011 року було пред`явлено до виконання до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, і до 08 липня 2019 року, коли органом державної виконавчої служби було винесене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Так само виконавчий лист № 2-481/11 від 09 червня 2011 року було декілька разів повернуто без виконання 04.11.2019 року приватним виконавцем Цинєвою А. О. та 19.02.2020 року приватним виконавцем Щербаковою Ю. С.

Відповідно до частин третьої, п`ятої розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/208023 (далі - Інструкція), заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа; у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною четвертої статті 4 Закону № 1404, яка має назву «Вимоги до виконавчого документа» унормовано таке.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

З наведеної норми вбачається, що без відкриття виконавчого провадження виконавчий документ повертається органом державної виконавчої служби тоді коли його подано без дотримання вимог Закону № 1404 та Інструкції (пункти 1, 2, 6, 7, 8, 9, 10 Закону № 1404), або коли існують об`єктивні підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання (пункти 3, 4, 5, 11 Закону № 1404), які у останньому випадку відповідають положенням пунктів 3, 4, 8 частини першої статті 39 Закону № 1404 і є підставою для закриття виконавчого провадження, а приписи статей 39 - 41 Закону № 1404 не передбачають таких наслідків закінчення виконавчого провадження, як переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Представник АТ «Ощадбанк» надаючи пояснення, не надав суду належних доказів (постанов про відкриття виконавчого провадження) за наслідками повторного подання 24.06.2019 року, 04.11.2019 року, 11.02.2020 року виконавчого листа № 2-481/11 від 09 червня 2011 року.

З вказаних обставин суд дійшов висновку, що повідомлення (відмови) від 08 липня 2019 року старшого державного виконавця та відмова приватних виконавців 04.11.2019 року та від 19.02.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4Закону України «Про виконавче провадження» є чинними, а відтак заяви стягувача АТ «Ощадбанк» про примусове виконання рішення були подана стягувачем без дотримання вимог Закону № 1404.

Пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404 передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною п`ятою статті 12 Закону № 1404 унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, наведена норма, встановлюючи з якого саме моменту починається перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, наводить лише два випадки такого повернення, а саме: 1) неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення; 2) встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Обидва ці випадки є такими, які не спираються на приписи частини четвертої статті 4 Закону № 1404, а є такими, що спираються на приписи статті 37 цього Закону.

Так, частинами першою, четвертою, п`ятою статті 37 Закону № 1404, яка має назву «Повернення виконавчого документа стягувачу» унормовано таке.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Аналізуючи вищенаведену норму права суд дійшов до висновку, що: по-перше, вона встановлює випадки повернення виконавчого документа стягувачу після відкриття виконавчого провадження, яке презюмується відкритим у відповідності до діючого законодавства; по-друге, на відміну від положень статті 4 Закону № 1404, стаття 37 цього Закону прямо встановлює право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, лише тоді, коли виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, а не у разі будь якого повернення, зокрема тоді, коли законодавець у частині четвертій статті 4 Закону № 1404 лише використовує фразу «виконавчий документ повертається стягувачу», унормовуючи підстави повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Аналізуючи все вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явленням до виконання виконавчого документа є лише такі дії, які відповідають вимогам Закону №1404 та Інструкції.

Перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може перериватися не в разі будь-якого звернення із заявою про примусове виконання виконавчого документа до виконання, а такого, яке здійснене з додержанням вимог законодавства щодо форми, змісту виконавчого документа, суб`єкта його виконання тощо.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 28 січня 2021 року у справі № 922/5723/14.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на викладені обставини, які не заперечувались сторонами, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-481/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 09.06.2011 року закінчився 30 червня 2020 року. Звернення стягувача із заявами 24.06.2019 року, 04.11.2019 року, 11.02.2020 року до державного та приватних виконавців не переривало строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому постанова ВП 64574913 про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2021 року приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, як і прийнятті на її підставі постанови про арешт коштів боржника, постанова про арешт майна боржника, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова про стягнення з боржника основної винагороди були прийняті в порушення вимог статті 12 Закону № 1404.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги позицію Верховного Суду, щодо застосування норми права в аналогічній справі, заява скаржника ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-261, 353, 354, 442 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича задовольнити.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-481/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 09.06.2011 року протиправними.

Визнати постанову ВП 64574913 від 18.02.2021 року приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-481/11 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 09.06.2011 року незаконною та скасувати

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя