Справа № 191/1221/21
Провадження № 2-з/191/20/21
У Х В А Л А

іменем України

22 квітня 2021 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Костеленко Я.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до Приватного підприємства «Мартон»,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви до Приватного підприємства «Мартон», шляхом накладення арешту із забороною відчуження та внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту на наступне нерухоме майно: - нежитлове приміщення ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: будівля ферми, літ. А загальною площею 814, 1 кв. метрів; службова прибудова, літ. А загальною площею 31, 4 кв. метрів; будівля ферми, літ. Б загальною площею 655, 3 кв. метрів; склад, літ. В загальною площею 360, 3 кв. метрів; будівля котельні, літ. Г загальною площею 65, 8 кв. метрів; тамбур, літ. г загальною площею 6, 8 кв. метрів; ганок, Кр.; пожежний резервуар, літ. Ж; пожежний резервуар, літ. 3; замощення, №11; огорожа. № 1; огорожа, № 2; вбиральня, літ. И; ворота, № 3.

Вимоги мотивує тим, що має намір та зобов`язується протягом десяти днів з дня постановления ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до Приватного підприємства «Мартон» про стягнення боргу за договором купівлі-продажу.

04 серпня 2008 року між ним та ПП «Мартон» був укладений договір купівлі-продажу 50 тон соняшнику кондитерського за ціною 3 600 грн. 00 коп. за одну тону на загальну суму 180 000 грн. 00 коп. За умовами цього договору сторони погодили, що під час його укладання відповідач сплачує йому передплату у розмірі 55 000 грн. 00 коп., а останню суму у розмірі 125 000 грн. 00 коп. він зобов`язаний сплатити в строк не пізніше 01 вересня 2016 року. Заявник свої зобов`язання виконав у строк, визначений сторонами, передавши відповідачеві соняшник у кількості 50, 0 тон. Але, відповідач досі не сплатив йому грошові кошти у розмірі 125 000 грн. 00 коп. за товар, чим порушив вимоги закону та умови договору. Оскільки відповідач в строк до 01 вересня 2016 року не сплатив йому грошові кошти у розмірі 125 000 грн. 00 коп., він має право вимагати сплати ним цієї суми, а також процентів за користування чужими грошима за період з 30 серпня 2008 року по квітень 2021 року. Очікувана ціна позову становитиме 2 430 820 грн.

Вважає, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача на мою користь цих грошових коштів, воно може бути не виконане відповідачем без прийняття заходів забезпечення позову.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Нормою ч. 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Проте, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, зважаючи на те, що вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду, приймаючи до уваги, що заявником не надано, на підтвердження викладеного, вартості оцінки нерухомого майна на яке просить накласти арешт, що унеможливлює судом пересвідчитись щодо співмірності заявленого забезпечення позову.

Тобто, заявником не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей щодо вартості для оцінки співмірності заходів забезпечення із заявленими вимогами.Разом з тим, заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом у випадку наявності реального ризику ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або у випадку, коли ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у випадку їх невжиття буде неможливий, проте без конкретизації майна відповідача та його вартості, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову, визначити співмірність таких вимог не є можливим, а без врахування співмірності заявлених вимог суд може порушити майнові права інших осіб.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити, оскільки заявником не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 158, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до Приватного підприємства «Мартон» відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя: Я. Ю. Костеленко