ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» квітня 2021 року

м. Харків

справа № 953/10673/20

провадження № 22ц/818/1957/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцина В.Б.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року в складі судді Колесник С.А.

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що у період з 22 березня 2005 року по 22 лютого 2012 року ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1 .

24 січня 2012 року ОСОБА_3 набув право власності на Ѕ частину вищезазначеної квартири, а 22 лютого 2012 року - на іншу Ѕ частину квартири, що належала ОСОБА_1 .

З 27 квітня 2017 року власником вказаної квартири є ОСОБА_2 .

Зазначив, що відповідачі є споживачами послуг, які надає підприємство, однак за спожиті житлово-комунальні послуги належним чином не сплачували, внаслідок чого утворилась заборгованість: з 01 березня 2007 року по 30 лютого 2012 року в розмірі 4246,92 грн, з 01 березня 2012 року по 30 квітня 2017 року - 10 315,63 грн, з 01 травня 2017 року по 31 березня 2020 року - 9935,94 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 березня 2017 року по 30 лютого 2012 року в розмірі 4246,92 грн; стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 березня 2012 року по 30 квітня 2017 року в розмірі 10 315,63 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 травня 2017 року по 31 березня 2020 року в розмірі 9935,94 грн; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року позовні вимоги Комунального підприємства «Жилкомсервіс» - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 липня 2017 року по 31 березня 2020 року в розмірі 9505,92 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 819,78 грн; у задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати в частині стягнення з нього витрат по сплаті судового збору та в цій частині ухвалити нове судове рішення відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно було розподілено суму судового збору, оскільки загальна сума заявлених у позові вимог - 24 498,49 грн, сума частково задоволених вимог - 9505,92 грн, що складає 38,8020% від суми загальних вимог. Позивачем сплачено до суду першої інстанції за подачу позову 2102,00 грн судового збору, отже пропорційна сума судового збору, що підлягає стягненню з нього становить 815,62 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За змістом апеляційної скарги рішення суду оскаржується лише в частині вирішення питання щодо судових витрат, а тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині змінити.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що оскільки судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову в розмірі 819,78 грн.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у липні 2020 року Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій, який в подальшому уточнив, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 березня 2017 року по 30 лютого 2012 року в розмірі 4246,92 грн; стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 березня 2012 року по 30 квітня 2017 року в розмірі 10 315,63 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 травня 2017 року по 31 березня 2020 року в розмірі 9935,94 грн; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

За подачу позову до суду першої інстанції Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» сплатив судовий збір в розмірі 2102,00 грн (а.с.5).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року позовні вимоги Комунального підприємства «Жилкомсервіс» - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01 липня 2017 року по 31 березня 2020 року в розмірі 9505,92 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 819,78 грн; у задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, пункту 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року, пункту 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями за позовну заяву майнового характеру, яка подана юридичною особою, підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами визначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги Комунального підприємства «Жилкомсервіс» задоволено частково, а саме на 38,80% (9505,92х100/24498,49).

38,80% від 2102,00 грн сплаченого судового збору до суду першої інстанції становить 815,58 грн, що і підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» судового збору у розмірі 819,78 грн змінити та зменшити стягнутий судовий збір з 819,78 грн до 815,58 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Згідно із пунктом 22 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Оскільки судовий збір за подачу апеляційної скарги у разі оскарження судового рішення лише в частині розподілу судових витрат не сплачується, підстави для стягнення судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2020 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши розмір стягнутого з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» судового збору з 819,78 грн до 815,58 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 22 квітня 2021 року.