головуючий у суді І інстанції Мазур Ю.Ю.
провадження № 22-ц/824/5405/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року

за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів про забезпечення позову

у справі за позовом Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою, у якій просив скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 грудня 2009 року у цивільній справі № 2-1383/10 за позовом Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Вимоги заяви мотивовані тим, що ухвалою Голосіївського районного суду від 01 грудня 2009 у справі № 2-1383/10 за позовом Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - накладено арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 ; накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Заявник зазначив, що 05 вересня 2016 року представником позивача до суду було подано заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки Постановою державного виконавця від 02 серпня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки заявником порушено вимоги - пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Станом на теперішній час вартість предмету іпотеки повністю покриває суму заборгованості, окрім того, що позивач не використав у встановлений законом спосіб та строк своє право на подання виконавчого документа до виконання, а тому заявник вважає, що примусове виконання судового рішення на теперішній час і в подальшому є неможливим і є додатковим свідченням того, що в зв`язку із суттєвою зміною обставин, які слугували підставою для застосування заходів забезпечення позову на теперішній час відпала необхідність в подальшому застосуванні заходів забезпечення позову.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що заявником не доведено заявлених вимог та ненадання ним достатніх доказів на підтвердження викладених в заяві фактів. Також, заявником не наведено обґрунтованих підстав, які б свідчили про те, що потреба у застосуванні заходів забезпечення позову відпала, так як погашення боргу з боку будь-кого з відповідачів здійснено не було.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким

задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права. На сьогодні позивач (стягувач, Кредитна спілка «Тринадцята зарплатня») не використав у встановлений законом спосіб та строк своє право на подання виконавчого документа до виконання, а тому примусове виконання судового рішення (рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 квітня 2010 року у справі № 2-1383/10) на теперішній час і в подальшому є неможливим.

З огляду на те, що метою застосування заходів забезпечення позову є забезпечення можливості виконання судового рішення, а в цьому випадку виконання судового рішення є неможливим з причин пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, то відпала потреба в застосуванні заходів забезпечення позову.

Посилання суду першої інстанції тільки на Постанови старшого державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушніренка В.В. про відкриття виконавчих проваджень від 11 грудня 2020 року (вже після відкриття провадження у цій справі) свідчить про неповне дослідження обставин справи. Зазначені Постанови ДВС оскаржуються до суду в зв`язку із відкриттям виконавчих проваджень з пропуском строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Заходи забезпечення позову вживались більш ніж десять років тому, а за цей час суттєво змінились обставини, що зумовили застосування таких заходів.

Так станом на 01 грудня 2009 року (дата застосування заходів забезпечення позову), та і на 13 квітня 2010 року (дата ухвалення судового рішення щодо стягнення заборгованості) сума заборгованості, а саме 2 585 668 грн 75 коп. у доларовому еквіваленті складала приблизно 320 000 доларів США. Станом на сьогоднішній день сума заборгованості в доларовому еквіваленті складає приблизно 90 000 доларів США.

Також за 10 років змінилась і вартість нерухомого майна в гривні, тому на теперішній час вартість предмету іпотеки повністю покриває суму заборгованості, а це разом з тим, що позивач (стягувач, Кредитна спілка «Тринадцята зарплатня») не використав у встановлений законом спосіб та строк своє право на подання виконавчого документа до виконання, є додатковим свідченням того, що в зв`язку із суттєвою зміною обставин, які слугували підставою для застосування заходів забезпечення позову на теперішній час відпала необхідність в подальшому застосуванні заходів забезпечення позову.

Заявник ОСОБА_1 є солідарним боржником (співвідповідачем) разом із ОСОБА_2 у справі в рамках якої були застосовані заходи забезпечення позову, заходи забезпечення позову були застосовані також на майно заявника, а саме, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , а отже належне їй майно може бути або складової спадкової маси, на яке заявник може претендувати в майбутньому, або ж заявник може бути стороною договору дарування, наприклад. Таким чином наявність арешту впливає на права заявника. Крім того заявник є власником предмету іпотеки, якою забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором, у справі про стягнення заборгованості за яким і були застосовані заходи забезпечення позову.

Суд першої інстанції зовсім не аргументував відмову у задоволенні клопотання заявника про відкладення розгляду справи, заявник був позбавлений можливості надати свої пояснення в судовому засіданні, в тому числі і додаткові роз`яснення, окрім тих, які наведені в клопотанні та додаткових письмових поясненнях.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Голосіївського районного суду від 01 грудня 2009 у справі № 2-1383/10 за позовом Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

накладено арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 ;

накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 квітня 2010 року, позов Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» суму заборгованості у розмірі 2 585 668 грн 75 коп. та стягнуто солідарно судовий збір у розмірі 1 700 грн і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2011 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 червня 2011 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та зупинення стягнення на підставі виконавчого листа у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Постановою головного державного виконавця Собяніною О.В. відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції від 23 січня 2015 року відкрито виконавче провадження № 46192840 щодо стягнення заборгованості у сумі 2 585 668 грн 75 коп., боржник ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Тимощук О.В. відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції від 08 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження № 46056501 щодо стягнення заборгованості у сумі 2 585 668 грн 75 коп., боржник ОСОБА_1

16 листопада 2018 року державним виконавцем Бучанського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дмитрук Г.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню № 46192840.

16 листопада 2018 року державним виконавцем Бучанського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дмитрук Г.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому провадженню № 40656501.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року застосовані судом ухвалою від 01 грудня 2009 року заходи забезпечення позову скасовані.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року (справа № 752/21940/18) в задоволенні заяви відповідача (боржника) ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-1383/10 за позовом Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2019 року апеляційну скаргу Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» задоволено частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року скасовано, у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено. У задоволенні інших вимог відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою старшого державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренком В.В. 11 грудня 2020 року винесено постанову про відкриття провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Тринадцята зарплата» суми заборгованості у розмірі сумі 2 585 668 грн 75 коп.

Постановою старшого державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренком В.В. 11 грудня 2020 року винесено постанову про відкриття провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Тринадцята зарплата» суми заборгованості у розмірі 2 585 668 грн 75 коп.

У справі № 752/21940/18 встановлено, що борг у сумі 2 585 668 грн 75 коп. боржниками до Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» не повернуто.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі. Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

Згідно з частинами 1, 4 статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Розглянувши подану заяву про скасування заходів про забезпечення позову, колегія апеляційного суду зазначає, що обставини викладені в заяві не вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується скасування заходів забезпечення позову.

Колегія апеляційного суду також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не можливості виконання судового рішення у зв`язку з пропуском стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, з огляду на відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Тринадцята зарплата» суми заборгованості у розмірі сумі 2 585 668 грн 75 коп. Оскарження Постанов про відкриття виконавчого провадження стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 11 грудня 2020 року не свідчить про те, що потреба у забезпеченні позову відпала.

Враховуючи, що заходи забезпечення позову були вжиті більш ніж десять років тому, заборгованість у сумі 2 585 668 грн 75 коп. боржниками до Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» не повернуто, колегія апеляційного суду вважає, що зменшення розміру заборгованості у доларовому еквіваленті та зміна вартості нерухомого майна в гривні, яка на думку заявника, повністю покриває розмір заборгованості, не свідчить про те, що потреба у забезпеченні позову відпала, оскільки заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 квітня 2010 року не виконано.

Колегія апеляційного суду, переглядаючи цю справу, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, де вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

А також, колегія апеляційного не встановила порушень судом першої інстанції норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків передбачених статтею 389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 19 квітня 2021 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді А.С. Сержанюк

О.І. Сліпченко