Єдиний унікальний номер 341/1665/20
Номер провадження 2/341/329/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

встановив:

21.10.2020 ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, у якій просить:

-стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 1300,0 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття;

-стягнути з відповідача на її користь понесені витрати за надання правничої допомоги.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . У цьому шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею. Сімейне життя у них не склалося, рішенням Галицького районного суду від 15.09.2016 шлюб між ними розірвано. Однак, через місяць після розірвання шлюбу вони знову почали проживати з відповідачем як одна сім`я, і ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась третя дитина, дочка ОСОБА_6 . Після народження дочки, відповідач покинув сім`ю, тому на сьогоднішній день вона сама утримує дитину. З часу припинення шлюбних відносин малолітня дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, батько дитини, у добровільному порядку допомоги на утримання дочки не надає. Вона самостійно утримує дочку, коштів не вистачає. Відповідач працездатний, здоровий, інших утриманців не має, заробляє кошти, зобов`язаний утримувати дитину щомісячно, однак цього не робить, а відтак вона змушена звернутись з цим позовом до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки у твердій грошовій сумі, у розмірі по 1300.00 грн щомісяця до досягнення нею повноліття, та стягнути з відповідача на її користь понесені витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 2000,00 грн.

Позивач ОСОБА_3 20.04.2021 у судове засідання не з`явилась, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розписки з особистим підписом 10.03.2021.

Відповідач ОСОБА_1 копію позовної заяви з додатками отримав, подав відзив на позов.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов позивачки визнав частково, при цьому представник відповідача-адвокат Савчук М. І. суду пояснила, що обставини викладені позивачкою у позові не відповідають дійсності, оскільки в силу своїх можливостей відповідач допомагає дітям матеріально та вчасно проводить оплату аліментів на утримання двох дітей. Позивачка не зверталась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6 . Крім цього, зауважує, що станом на сьогоднішній день Міжрегіональним центром соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області у позивачки відібрано троє малолітніх дітей та готуються документи на позбавлення особи материнських прав.

З 01.12.2020 малолітня дочка ОСОБА_7 зарахована до вказаного центру та перебуває на державному утриманні. Також, відповідачем на теперешній час пред`явлено позов до суду про оспорювання батьківства. Відповідач погоджується сплатити аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі по 1300,0 грн з 21.10.2020 по 30.11.2020, тобто до моменту зарахування дочки до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, та взявши до уваги відзив відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статтей 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Згідно з статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 її батьком є ОСОБА_1 , відповідач у справі.

Копією виписки з рішення суду від 15.09.2016 підтверджується, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Малолітніх дітей залишено проживати з матір`ю ОСОБА_3 (а. с. 6).

Також, копією рішення Галицького суду від 01.12.2014 підтверджується факт того, що з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей, сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 у розмірі по 600,0 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а. с. 7). Рішення набрало законної сили 12.12.2014.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 ст. 193 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням.

Оскільки малолітня ОСОБА_6 з 01.12.2020 зарахована до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області і перебуває на державному утриманні, позивач не довела суду, що ці кошти будуть витрачатись саме на потреби малолітньої дитини, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме, про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини з 21.10.2020 по 30.11.2020, тобто до моменту зарахування малолітньої ОСОБА_7 до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921,0 гривня, з 1 липня - 2013,0 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на встановлені обставини справи, а саме те, малолітня дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.12.2020 зарахована до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області та перебуває на державному забезпеченні, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 у розмірі по 1300,0 грн з 21.10.2020 по 30.11.2020, тобто до моменту зарахування малолітньої ОСОБА_7 до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище сторін, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1300,00 (одна тисяча триста) гривень з 21.10.2020 по 30.11.2020.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, п. 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04. 2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю, ордером серії ІФ № 102418, квитанцією до прибуткового касового ордера від 13.10.2020 № 1 про оплату 2000,0 за надання професійної правничої допомоги.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як убачається з матеріалів справи, вказана справа не є складною, спір вирішено в одному судовому засіданні, відповідач позов частково визнав. При цьому, представник позивачки не брала участі у судовому засіданні.

Тобто, об`єктивно об`єм виконаних робіт адвокатом і затрачений ним час не відповідають заявленим до стягнення витратам на правову допомогу.

Водночас, інформація, яка вказана у позовній заяві, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу за кожним із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1000,0 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви позивачки.

На підставі ст. ст. 180-182, 184, 193 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 137, 141, 206, 258, 263, 265, 268, 272-273, 274-279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1300,0 (одній тисячі триста) гривень щомісячно за період з 21 жовтня 2020 року до 30 листопада 2020 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1000 (одну тисячу) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 840 гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2021 року.

Учасники:

позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 );

відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ).

СуддяМ. Р. Мергель