26.03.2021 Єдиний унікальний номер 205/8264/20
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/8264/2020
Номер провадження: 2/205/806/2021
26 березня 2021 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (далі Позивач, КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії.
В обґрунтування позову посилався на те, що між КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР та ОСОБА_1 було укладено договір № 081116 про постачання теплової енергії від 07.05.2009 року. Оскільки жодних заяв про припинення договору не надходило, договір продовжує свою дію та є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до умов вищевказаного договору КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР надавало послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення протягом опалювальних періодів з червня 2018 року по липень 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 (далі Відповідач). У період до квітня 2016 року теплову енергію за зазначеною адресою також надавало КП «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради.
Рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 року за № 24/23 надано дозвіл на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР на баланс КП «Теплоенерго» ДМР.

Так, на підставі вищевказаного рішення року було здійснено передачу заборгованості боржників з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР на баланс позивача, зокрема заборгованість відповідача у сумі 253 557 грн. 71 коп. Отже, відповідно до ст. 11 ЦК України, позивач набув права і обов`язки стосовно відносин з відповідачем, в тому числі і право вимоги за зобов`язанням зі сплати заборгованості в цій частині.

Так, відповідно до розрахунку, сума заборгованості за надані послуги теплопостачання за вказаною адресою за період з червня 2018 року по липень 2020 року складає: сума основного боргу 243 863 грн. 36 коп., 3 % річних 1 938 грн. 86 коп., пеня 7 755 грн. 49 коп., а всього 253 557 грн. 71 коп.

У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Теплоенерго» ДМР заборгованість по сплаті за теплопостачання за період з червня 2018 року по липень 2020 року у розмірі 253 557 грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 3 803 грн. 37 коп.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник КП «Теплоенерго» ДМР зазначає про повне підтримання позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити у повному обсязі.

Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд, у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 року за № 24/23 надано дозвіл на передачу основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР на баланс КП «Теплоенерго» ДМР. Відтак КП «Теплоенерго» ДМР належить право вимоги за зобов`язаннями, які виконувались КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР (а.с. 36-37).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надавалися КП «Дніпровські міські теплові мережі» ДМР та зараз надаються КП «Теплоенерго» ДМР на опалення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , про що свідчить укладений між сторонами договір № 081116 про постачання теплової енергії від 07.05.2009 року. (а. с. 21-24).

Із матеріалів справи також вбачається, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті послуг за постачання теплової енергії не виконує, у зв`язку з чим відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за період з червня 2018 року по липень 2020 року виникла заборгованість у розмірі 253 557 грн. 71 коп., з яких: сума основного боргу 243 863 грн. 36 коп., 3 % річних 1 938 грн. 86 коп., пеня 7 755 грн. 49 коп. (а.с. 5,6).

Таким чином, оскільки позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надавав відповідачеві послуги з теплопостачання, а у свою чергу відповідач отримав такі послуги, однак не здійснив належної оплати за останні, і має заборгованість перед КП «Теплоенерго» ДМР, яку у добровільному порядку не сплачує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, які не передбачені цими актами, але по аналогії породжують цивільні права і обов`язки.

Положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У даному випадку цивільні права та обов`язки сторін виникли з відносин по фактичній поставці послуг з постачання теплової енергії. А саме КП «Теплоенерго» ДМР надає відповідачу відповідні послуги з теплопостачання, і щомісячно виставляє платіжні документи (квитанції, рахунки) для оплати вказаних послуг, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний сплачувати вартість таких одержаних послуг відповідно до виставлених позивачем рахунків, що фактично свідчить про виникнення між сторонами договірних цивільно-правових відносин із приводу надання послуг з теплопостачання.

За змістом статті 322 ЦК України власники зобов`язані оплачувати комунальні послуги.

Також, згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги за кожен розрахунковий період окремо, якщо вони фактично отримували такі послуги.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання недопустима.

Відтак суд доходить висновку про обґрунтованість вимог КП «Теплоенерго» ДМР в частині стягнення із відповідача суми основного боргу у розмірі 243 863 грн. 36 коп.

Окрім цього, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, які передбачають наявність грошового зобов`язання, та такі правовідносини поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів в наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України підлягає задоволенню, оскільки правові підстави такого стягнення прямо передбачені матеріальним законом. У зв`язку із чим, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних 1 938 грн. 86 коп.

Щодо стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає про наступне.

В обґрунтування стягнення із відповідача штрафних санкцій у вигляді пені позивач посилається на норми ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

При цьому дію частини першої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зупинено до 1 липня 2020 року згідно із Законом № 533-IX від 17.03.2020, тобто таке зупинення відбулось після настання періоду за який відповідачу нарахована сума пені - за період з червня 2018 року по липень 2020 року. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користьКП «Теплоенерго» ДМР пеню у розмірі 7 755 грн. 49 коп.

З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач в порушення зазначених вимог не виконує свій обов`язок щодо сплати коштів за одержане тепло, має борг з підстав, зазначених позивачем, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3 803 (три тисячі вісімсот три) грн. 37 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 625, 633, 634, 641, 642 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, 89, 128-131, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 29, офіс 505) заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання за період з червня 2018 року по липень 2020 року в розмірі 253 557 грн. 71 коп., з яких: сума основного боргу 243 863 грн. 36 коп., 3 % річних 1 938 грн. 86 коп. та пеня 17 755 грн. 49 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 29, офіс 505) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 3 803 (три тисячі вісімсот три) грн. 37 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.