КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №367/4478/18 Головуючий у І інстанції - Саранюк Л.П.
апеляційне провадження №22-ц/824/946/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сержанюка А.С., Матвієнко Ю.О.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та поділ майна,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 вересня 2012 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бучанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №114.

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні.

Під час шлюбу, ними було придбано:

- земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0678, площею по 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада, вартістю 16 300,00 грн. Договір купівлі-продажу від 12.12.2012 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 5068;

- земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0679, площею по 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада, вартістю 14 300,00 грн. Договір купівлі-продажу від 12.12.2012 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 5070.

Ще до реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , а саме 22 травня 2012 року вона уклала додаткову угоду № 149 до Договору № 1/2012 «Про спільну діяльність у будівництві житлового масиву «Квартал «Новатор», згідно з якою після закінчення будівництва та здачі житлового масиву «Квартал «Новатор» в експлуатацію, ТОВ «Сарафан» зобов`язалось передати їй у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,3 кв.м.

Згідно з умовами вказаної додаткової угоди, вона була зобов`язана на протязі 3 банківських днів внести повну вартість квартири у розмірі 188 991, 82 грн.

23 травня 2012 року вона внесла повну вартість за побудовану у майбутньому квартиру.

Зазначені кошти були її особистими коштами та особистими коштами її батьків, оскільки набуті вони були до реєстрації шлюбу.

Оскільки, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,3 кв.м їй було видано вже після реєстрації шлюбу, а саме 31.08.2013, а відповідач ОСОБА_2 вважає половину зазначеної квартири своєю, а тому вчиняє протиправні дії відносно неї та її майна, у зв`язку з чим у них виникають конфлікти.

Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У відповідності до вимог ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя (Постанова Верховного суду України від 05.04.2017 у цивільній справі № 367/5390/14-ц).

Викладені вище обставини підтверджуються наступними доказами: договором купівлі - продажу від 12.12.2012 посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 5068; договором купівлі - продажу від 12.12.2012 посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 5070; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; свідоцтвом про право власності на квартиру від 31.08.2013, технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,3 кв.м; квитанцією про повне внесення вкладу згідно з додатковою угодою № 149 від 22.05.2012 року, додатковою угодою № 149 до Договору № 1/2012 «Про спільну діяльність у будівництві житлового масиву «Квартал «Новатор» від 22.05.2012 року.

Просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 , 1987 року народження.

Визнати право власності відповідача ОСОБА_2 , 1987 року народження, на земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0678, площею по 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада.

Земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0679, площею по 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована за адресою:; Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада залишити у власності ОСОБА_1 , 1987 року народження.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 2 195 гривень 91 копійок.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та поділ майна. Свої вимоги мотивує тим, що з 2006 року він мав відносини, а з 2010 року до 26 вересня 2012 року він проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу в органах РАЦСу.

Не маючи спільного житла вони проживали в його батьків. Вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, заощаджували спільно зароблені грошові кошти для купівлі власного житла.

26 вересня 2012 року між ним та ОСОБА_1 було укладено шлюб за актовим записом № 114 у відділі реєстрації актів громадянського стану Бучанського міського управління юстиції у Київські області.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Їхнє сімейне життя не склалося і на даний час в Ірпінському міському суді Київської області розглядається позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

За час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ними були зроблені спільні заощадження грошових коштів для придбання спільного житла і у травні 2012 року було внесено вклад, грошові кошти в сумі 118 991,82 грн. у спільну діяльність з будівництва частки у спільному майні - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 згідно Додаткової угоди №149 до Договору №1/2012 «Про спільну діяльність у будівництві житлового будинку» «Квартал «Новатор» від 16.02.2012.

21.08.2013 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,3 кв.м. було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ринкова вартість квартири на час звернення до суду становить 615 700,00 грн.

Також за час шлюбу ними було придбано наступне майно:

1) 12.12.2012 за договором купівлі-продажу земельна ділянка, загальною площею 0,12 га за цільовим призначенням для індивідуального садівництва, кадастровий номер :04:001:0678 за адресою Київська область, Бородянський район, сщ/рада Бабинецька, ринковою вартістю 84 360,00 грн.;

2) 12.12.2012 за договором купівлі-продажу земельна ділянка, загальною площею 0,12 га за цільовим призначенням для індивідуального садівництва, кадастровий номер :04:001:0679 за адресою Київська область, Бородянський район, сщ/рада Бабинецька, ринковою вартістю 84 360,00 грн.;

3) 09.07.2014 за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створене в майбутньому квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 33 кв.м., ринковою вартістю 618 600,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2010 року по 26 вересня 2012 року.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,3 кв.м., об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:

1) земельну ділянку, загальною площею 0,12 га за цільовим призначенням для індивідуального садівництва, кадастровий номер :04:001:0678 за адресою Київська область, Бородянський район, сщ/рада Бабинецька;

2) 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 32,3 кв.м.

3) 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 33 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 5 286,00 грн., по оплаті правничої допомоги адвоката в розмірі 10 000,00 грн., а всього 15 286,00 грн.

Під час розгляду справи позивач подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої вказала, що після того, як в серпні 2017 року вона подала позов до суду про розлучення та стягнення аліментів, відповідач постійно погрожував їй, залякував застосуванням до неї фізичної сили та знищенням майна. За його словами він переслідує ціль - позбавити її засобів до існування. Тому вона вимушена була звільнитися з роботи, забрати дитину та поїхати жити до своєї сестри у м. Львів. З цього приводу, її батьки та вона зверталися до правоохоронних органів. Факт проникнення ОСОБА_2 та його друзів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань, витяг з якого доданий до її позову про розподіл майна.

Вона зазначає, що всі домовленості про утримання їхньої доньки, після того, як вони перестали жити разом відповідач не виконує. Рішення про відвідування дитиною вказаного дитсадочку ГО «Центр освіти «Агапе» погоджувалося з відповідачем. Вони навіть домовились, що будуть його вартість сплачувати рівними частинами - половину він, половину вона. Проте після того як, вона пішла жити до батьків, відповідач жодного разу не надавав їй кошти для сплати за садочок.

Крім цього, їхня донька потребує особливого харчування (дієти), оскільки їй постановлено діагноз - дискінезія жовчовивідних шляхів, який потребує особливої уваги.

Так, дискінезія жовчовивідних шляхів - це ніщо інше, як порушення циркуляції жовчі в жовчевивідних протоках, яке тягне за собою зниження активності травних/ферментів, погіршення всмоктування жиророзчинних вітамінів та інші масштабні розлади процесу травлення. Дитина має снідати, обідати і вечеряти в чітко визначений час невеликими порціями.

З раціону виключається жирна, смажена та гостра їжа, в тому числі жирні види риби, копченості та домашню консервацію. Забороняється давати дитині всі без винятку бульйони, горіхи, гриби, бобові, чорний хліб, свіжа випічка, шоколад, газовані напої, морозиво. Годувати дитину можна лише приготованими на пару овочевими супами, молочними кашами, відварним нежирним м`ясом, молочними та кисломолочними продуктами, вареними яйцями, білим хлібом, рослинною олію, слід давати максимальну кількість свіжих фруктів та овочів. Дотримуватися дієти потрібно не менше 6 місяців, інакше вона не буде ефективною.

Враховуючи проблеми зі здоров`ям дитини, лікарями рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторіях гастроентерологічного профілю.

Рішенням Ірпінського районного суду Київської області від 21 лютого 2019 року у цивільній справі №367/5474/17 її позов про стягнення аліментів задоволено частково постановлено, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 гривень щомісяця, починаючи з дня з пред`явлення позову 18 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказане рішення вона оскаржувати не буде, оскільки з аналізу судової практики та консультацій зі своїм адвокатом їй зрозуміло, що стягнути з відповідача аліменти у більшому розмірі вона не зможе, а тому не хоче витрачати кошти на судовий збір.

Додає, що після вирішення всіх судових спорів з відповідачем вона має намір повернутися зі Львову та постійно проживати разом з її донечкою в квартирі АДРЕСА_4 , влаштуватися на роботу та відновити всі її життєві зв`язки.

Враховуючи той факт, що відповідач не сплачує на її корить аліментів та додаткових витрат на утримання дитини з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з вересня 2016 року вона користуючись правом наданим їй цивільним процесуальним законом та сімейним законодавством, вважає за можливе просити суд, одночасно з позовними вимогами викладеними в її первинному позові розглядати також вимогу про визнання права власності на 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .

У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) додатково сплачений судовий збір у розмірі 3 567 грн. 09 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано право власності відповідача ОСОБА_2 , 1987 року народження, на земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0678, площею по 0,12 га за цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада.

Земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0679, площею по 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада залишено у власності ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1 463,00 грн.

В іншій частині задоволення позову - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2010 року по 26 вересня 2012 року.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 32,3 кв.м. об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на:

1) 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 32,3 кв.м.

2) 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 33 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 5 286,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати і задовольнити її позов, відмовивши у задоволенні зустрічних вимог.

Відзив не надходив.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи в частині визнання права особистої власності на квартиру та в частині відступлення від рівності часток.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нині - бувше подружжя.

Починаючи з 2006-2007 р.р. вони почали зустрічатись, а з 2010 р. і до реєстрації шлюбу в органах РАЦСу перебували в фактичних шлюбних відносинах. Не маючи спільного житла, проживали в квартирі батьків ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_8 . Вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, разом їздили на відпочинок, зустрічались з друзями, приймали у себе друзів, тощо. Заощаджували кошти для придбання свого житла.

В травні 2012 року сторони внесли грошові кошти в сумі 118 991,82 грн. для придбання житла у будівництві частини у спільному майні у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , згідно Додаткової угоди № 149 до Договору № 1/2012 «Про спільну діяльність у будівництві житлового будинку «Квартал «Новатор» від 16.02.2012 р.

26.09.2012 р. сторони уклали шлюб за актовим записом № 114 у ВРАЦС Бучанського МУЮ.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21.08.2013 р. право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 32,3 кв.м. було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_1 .

На момент реєстрації спірної квартири сторони перебували в шлюбі.

В період шлюбу сторони придбали і інше майно, а саме:

1) земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0678, площею по 0,12 га за цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бибинецька селищна рада;

2) земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0679, площею по 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бибинецька селищна рада;

3) квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 33 кв.м.

Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01.11.2018 р. сторони шлюб розірвали.

Факт проживання сторін однією сім`єю до реєстрації шлюбу підтверджується показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 . Крім того, показами вищевказаних свідків спростовуються покази свідків зі сторони позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Щодо показів свідків - ОСОБА_15 - батька позивачки ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_16 - батька відповідача ОСОБА_2 , то суд вважає, що дані свідки є близькими родичами - батьками сторін, і кожен з них є заінтересованою особою, суд їх свідчення не взяв до уваги.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2010 року по 26 вересня 2012 року підлягає до задоволення.

Судом не оспорювався той факт, що батько позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_15 отримав частину спадщини після смерті матері - ОСОБА_17 , яка померла в жовтні 2009 року в м. Уфа Російської Федерації, однак в матеріалах справи відсутні безспірні докази того, що кошти від отримання спадщини були вкладені в купівлю спірної квартири за адресою: АДРЕСА_9 .

Постановляючи рішення про поділ майна подружжя у задоволеній частині позовних вимог, суд виходив з того, що усе майно підлягає поділу виходячи з рівності часток сторін у майні.

Оскільки судом задоволено зустрічний позов, а основний позов задоволено частково і дані позови є взаємовиключними, суд вважав, що збільшені позовні вимоги позивачки не підлягають до задоволення по тих підставах, що передбачають вирішення питання стягнення заборгованості по аліментам.

Проте такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

Згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки".

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Установлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 26.09.2012 р.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_1 21.08.2013 р. у період шлюбу.

Проте, право на квартиру АДРЕСА_1 набуто до шлюбу.

У справі відсутні докази того, що до реєстрації шлюбу сторони вели спільне господарство, що у них був спільний побут, що існували взаємні права та обов`язки.

Також відсутні докази, що у строін був спільнй бюджет, що було спільне харчування, що сторони купляли майно для спільного користування, брали участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги. Відсутні докази наявності усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Встановлено, що в травні 2012 року ОСОБА_1 внесла грошові кошти в сумі 118 991,82 грн. для придбання житла у будівництво однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , згідно Додаткової угоди № 149 до Договору № 1/2012 «Про спільну діяльність у будівництві житлового будинку «Квартал «Новатор» від 16.02.2012 р., що підтверджується квитанцією про повне внесення вкладу згідно з додатковою угодою № 149 від 22.05.2012 року, додатковою угодою № 149 до Договору № 1/2012 «Про спільну діяльність у будівництві житлового масиву «Квартал «Новатор» від 22.05.2012 року.

Свідок ОСОБА_15 повідомив про факт отримання грошових коштів від свого брата ОСОБА_15 (батька відповідача), як відшкодування своєї частки у спадковому майні ОСОБА_17 . (Свідоцтво про смерть, Заповіт , заява про прийняття спадщини (а.с. 88-90)) та про те, що частина цих коштів була використана у будівництво однокімнатної квартири АДРЕСА_1 для придбання ОСОБА_1 житла.

Інших доказів, які б свідчили про джерело походження для придбання квартири АДРЕСА_1 , у справі не має.

За таких обставин, суд вважає доведеним ОСОБА_1 факт того, що вказана квартира є її особистою приватною власністю, а заперечуючи щодо вказаних обставин ОСОБА_2 , у встановленому цивільно-процесуальному порядку не довів тих обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень, що це майно є спільним сумісним.

Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Встановлення такого юридичного факту як проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторін з 2010 року по 26 вересня 2012 року, ОСОБА_2 необхідно було для визнання квартири АДРЕСА_1 спільної сумісної власності та її поділу.

Таким чином, враховуючи, що вказана квартира визнана особистою приватною власністю ОСОБА_1 , у ОСОБА_2 відсутня мета встановлення цього юридичного факту, оскільки саме мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне за собою правові наслідки.

За таких обставин у задоволенні вимог про встановлення юридичного фактуяк проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторін з 2010 року по 26 вересня 2012 року необхідно відмовити, оскільки встановлення такого факту не тягне за собою правові наслідки, а від так цей факт не є юридичним і не підлягає встановленню.

Тому в цій частині апеляційна скарга є обгрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки суд у порушення вказаних вище вимог закону не з`ясував джерело придбання спірної квартири АДРЕСА_1 , а обмежився встановленням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не звернув уваги на те, що сам по собі такий факт не підлягає встановленню, оскільки не тягне за собою правові наслідки.

Спору щодо майна, яке придбане у період шлюбу, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0678, площею по 0,12 га за цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада та земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0679, площею по 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада, не має.

Сторони визначили в цій частині порядок поділу цього майна тому ОСОБА_2 , 1987 року народження, у власність виділяється земельна ділянка, кадастровий номер :04:001:0678, площею по 0,12 га за цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада.

Земельна ділянка, кадастровий номер :04:001:0679, площею по 0,12 га для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада залишається у власності ОСОБА_1 .

Також не має спору про те, що квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 33 кв.м. є спільною сумісною власністю сторін.

Як на підставу для відступлення частки при поділу вказаної квартири ОСОБА_1 посилається на те, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Всі домовленості про утримання їхньої доньки, після того, як вони перестали жити разом відповідач не виконує. Рішення про відвідування дитиною вказаного дитсадочку ГО «Центр освіти «Агапе» погоджувалося з відповідачем. Вони навіть домовились, що будуть його вартість сплачувати рівними частинами - половину він, половину вона. Проте після того як, вона пішла жити до батьків, відповідач жодного разу не надавав їй кошти для сплати за садочок.

Крім цього, їхня донька потребує особливого харчування (дієти), оскільки їй постановлено діагноз - дискінезія жовчовивідних шляхів, який потребує особливої уваги.

Рішенням Ірпінського районного суду Київської області від 21 лютого 2019 року у цивільній справі №367/5474/17 її позов про стягнення аліментів задоволено частково постановлено, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 гривень щомісяця, починаючи з дня з пред`явлення позову 18 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи той факт, що відповідач не сплачує на її корить аліментів та додаткових витрат на утримання дитини з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з вересня 2016 року вона користуючись правом наданим їй цивільним процесуальним законом та сімейним законодавством, вважає за можливе просити суд, одночасно з позовними вимогами викладеними в її первинному позові розглядати також вимогу про визнання права власності на 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .

За змістом статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 не обгрунтовує вимоги відступлення від рівності часток з підстав, що передбачені законом.

Фактично заявлені нею підстави стосуються питань стягнення додаткових витрат на утримання дітини та стягнення заборгованості за аліментами, присудженими рішенням суду в звязку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині не грунтуються на вимогах закону, тому задоволенню не підлягають .

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про поділ майна пожружжя.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 листопада 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжязадовольнити частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та поділ майна, задовольнити частково.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0678, площею 0.12 га для індивідуального садівництва, що розташована за адресою:Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0679, площею 0.12 га для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Бородянський район, Бабинецька селищна рада.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 33 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 33 кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді А.С. Сержанюк

Ю.О. Матвієнко