Єдиний унікальний номер 0508/3326/2012
Номер провадження 22-ц/804/717/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Лопатіної М.Ю., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 03 серпня 2012 року у складі суду Орєхова О.І., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №5858737 від 29.11.2007 року, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач 30.11.2011 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №5858737 від 29.11.2007 року.

Позовна заява в уточненій редакції мотивована тим, що 29.11.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», в особі Філії ЗАТ «ПУМБ» в м. Донецьку, правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «ПУМБ», в особі Філії ПАТ «ПУМБ» в м. Донецьку, та ОСОБА_2 , був укладений кредитний договір за №5858737, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 39.000,00 доларів США, а відповідач використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування та повернути кредит.

Позивач належним чином виконав свої обов`язки, відкрив відповідачу позичковий рахунок та надав грошові кошти у повному обсязі, що підтверджено меморіальним валютним ордером за №375085760 від 29.11.2007 року.

Починаючи з 28.01.2009 року відповідач припинив виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів. 25.05.2009 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів, яка відповідачем не виконана, що стало підставою для нарахування пені та штрафів.

Станом на 12.07.2012 р. загальна сума заборгованості відповідача, яку просив стягнути на свою користь позивач складає 55 120,69 доларів США, еквівалент 7 797,85 доларів США та 28 482,00 гривень, з яких: - заборгованість за основною сумою кредиту - 37 920,79 доларів США; - заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом - 17 199,90 доларів США; - сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за Кредитним договором - еквівалент 7407,85 доларів США; - загальна заборгованість за сумою штрафу за порушення обов`язків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 Кредитного договору - еквівалент 390,00 доларів США; - загальна заборгованість за сумою штрафу за порушення обов`язків, передбачених п.п. 4.3.1 Кредитного договору, - 28 482,00 гривні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ворошиловського районного суду м.Донецька від 03 серпня 2012 року позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №5858737 від 29.11.2007 року у сумі 62.918,54 доларів США та 28.482,00 гривні. Вирішено питання щодо судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19 листопада 2020 року відновлено частково втрачене судове провадження у цивільній справі №0508/3326/2012 за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5858737 від 29.11.2007 року.

Крім того ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 січня 2021 року, заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 03 серпня 2012 року залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з заочним рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у справі окрім кредитного договору, розрахунку заборгованості (недопустимий доказ) та копії меморіального ордеру немає жодних доказів видачі та часткового погашення кредиту.

Наполягав не приймати будь-які нові докази від позивача.

Зазначив, що в позові складові сум заборгованості у доларах США сумарно не дорівнюють загальному розміру заборгованості 55.120,69 доларів США та еквіваленту 7.797,85 доларів США. Ворошиловський районний суд м. Донецька повністю ухилився від перевірки здійсненого позивачем розрахунку. Стягуючи «еквівалент» у розмірі 7.797,85 доларів США, суд першої інстанції у заочному рішенні не вмотивував, яка його правова природа.

Банк пропустив строки позовної давності, тому відповідач просить застосувати наслідки його пропуску. Крім того банк, пред`явив вимоги за неустойкою (пенею та 2 видами штрафів) у доларах США, що є незаконним.

До заяви про перегляд заочного рішення, ним була долучена банківська виписка, з якої вбачається, що заборгованість за кредитним договором №5858737 від 29.11.2007 року списана банком.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Представник позивача Курилова О.А. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи попереджений належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представник позивача скористалася правом на подачу відзиву в якому зазначила, що на підтвердження факту видачі кредиту в кредитній справі наявний оригінал меморіального валютного ордеру від 29.11.2007 року, що підтверджує факт перерахування на рахунок позичальника грошових коштів в розмірі 39000доларів США, копія якого долучена до позовної заяви та відзиву.

Клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності безпідставне, так як останнє погашення кредиту відповідачем здійснювалося 26.02.2009 року, і саме з цього часу має рахуватися строк позовної давності, а до суду позивач звернувся 30.11.2011 року.

Факт списання кредиту відповідачем недоведений, тим більше, що вказане не свідчить про прощення кредиту. Про прощення кредиту сторони повинні укласти договір у письмовий формі, такий як кредитний договір.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає, оскільки обставини судом першої інстанції встановлено не повно.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

29.11.2007 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір №5858737, пунктами 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого передбачено зобов`язання банку надати кредит у розмірі 39 000,00 доларів США зі сплатою 12,90% річних, а відповідача використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти та повернути кредит до 28.11.2022 року в обумовленому порядку.

Відповідно до п. 2.1.1.1 забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором є укладення з банком іпотечного договору земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; цільове призначення: будівництво, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно меморіального валютного ордеру № 375085760 від 29.11.2007 року (т.1 а.с. 85) ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 39 000,00 доларів США.

Внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, позивач на виконання вимог п.п. 3.5.7 та п.п. 3.5.8 кредитного договору №5858737, направив 25.05.2009 р. відповідачу ОСОБА_2 вимогу (Вих. № DВО-21/267 від 21.05.2009 р.) про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, яка 04.06.2009 р. була отримана відповідачем особисто, що підтверджується відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.86, 87, 88).

Внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_2 починаючи з 08.07.2009 р. у відповідності до п.5.2. кредитного договору зобов`язаний сплатити на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Крім того, згідно з п. 5.5. кредитного договору за кожен випадок порушення позичальником обов`язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту.

Невиконання відповідачем умов кредитного договору, стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості і штрафних санкцій.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2007 року між сторонами укладено кредитний договір за № №5858737, за умовами якого банк зобов`язався передати позичальнику кредит у розмірі 39 000,00 доларів США зі сплатою 12,90% річних, строк кредитування до 28.11.2022 року.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 05.10.2011 року, заборгованість відповідача перед банком по зобов`язанням дорівнює 37920,79 доларів США - по кредиту; 17199,90 доларів США заборгованість по непогашеним відсоткам за користування кредитом; 7407,85 доларів США - сума пені за порушення строків виконання зобов`язання за кредитним договором; 390 доларів США та 28482,00 грн. сума штрафів за порушення відповідачем обов`язків, передбачених п.п. 4.3.1,4.3.2-4.3.6 Кредитного договору.(т.1 а.с.69-72)

21.05.2009 року позивач на адресу відповідача направив вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом в порядку ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів, яку він повинен погасити протягом 30 днів.(т.1 а.с.86, 87)

До відзиву на апеляційну скаргу долучена копія меморіального валютного ордеру №375085760 від 29.11.2007 року та копія заяви відповідача від 26.12.2008 року до Ворошиловського відділення філії ПУМБ в м.Донецьку, згідно якої, останній внаслідок економічної ситуації в державі та курсу долара зобов`язується до 27 числа кожного місяця погашати 50% щомісячної суми платежу.(т.2 а.с.89, 90)

Також долучена копія заяви від 15.04.2009 року, згідно якої відповідач погодився реалізувати закладене майно по кредитному договору №5858737 від 29.11.2007 року та кредитному договору №5905283 від 03.12.2007 року (земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . (т.2 а.с. 91)

З пояснень представника позивача встановлено, що виписка по кредиту не була долучена до позовної заяви, так як відповідач жодного разу не заперечував проти факту отримання кредитних коштів, підтвердженням чого є його особисті заяви, в яких він просить розстрочити погашення боргу та реалізувати закладене майно в рахунок погашення заборгованості по укладених кредитних договорах, які він уклав з позивачем майже одночасно.

З огляду на вказане позивач не втратив право на стягнення з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 37920,79 доларів США, визначену станом на 21.05.2009 року + 30 днів.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавеця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок обґрунтовано позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18)

З розрахунку заборгованості по відсоткам за користування кредитом вбачається, що сума боргу обчислена станом на 05.10.2011 року та дорівнює 13585,31 доларів США.

Враховуючи клопотання представника відповідача, щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Правовий висновок щодо початку перебігу позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування та визначення позичальнику розміру щомісячних платежів викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12.

Як вже зазначалося, позивач 21.05.2009 року на адресу відповідача направив вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, а тому саме з вказаного часу 21.05.2009 року + 30 днів позивач втратив право нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені умовами договору.

Тобто заборгованість по відсоткам необхідно обчислити за період з 28.01.2009 року, коли відповідач припинив виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів до 25.05.2009 року, коли позивач направив відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів.

Тобто позивач не втратив право на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками станом на 21.05.2009 року + 30 днів і вона повинна дорівнювати розміру 1562,65 доларів США 37920,79 доларів США х 0,036% (12,9% : 360) х 115(2+28+28+27+30 днів : 100, визначену станом на 21.05.2009 року + 30 днів.

Що стосується стягнення штрафу та пені, то в цій частині доводи апеляційної скарги є слушними виходячи з наступного.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені) ( частина 1, пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України).

Оскільки позивач звернувся до суду 30.11.2011 року, тобто більше ніж через два роки після пред`явлення вимоги про дострокове погашення боргу, клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафу є таким, що підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів укладення кредитного договору, факту видачі грошових коштів та часткового погашення кредиту, а розрахунок заборгованості за підписом банку вказаний факт не підтверджує - непереконливі.

З матеріалів справи вбачається копія кредитного договору №5858737, укладеного сторонами 29.11.2007 року, кожен аркуш якого містить підписи представника банку та позичальника, копія меморіального валютного ордеру про перерахування відповідачу грошових коштів, графік погашення заборгованості, який відповідач добросовісно виконував, про що свідчить розрахунок заборгованості.(т.1 а.с.74-85)

Крім того представник відповідача ОСОБА_2 до заяви про відновлення втраченого провадження та скасування заочного рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 03.08.2012 року додав банківські виписки по кредитному договору №5858737 за період з 29.11 2007 року по 01.06.2020 року, в яких зазначено зняття грошових коштів з карткового рахунку та погашення заборгованості.(т.2 а.с. 17-187)

З огляду на вказане доводи апеляційної скарги, що позивач не надав доказів укладення кредитного договору та видачі відповідачу кредитних коштів непереконливі.

В апеляційній скарзі представник відповідача зазначив, що маючи очевидний сумнів у достовірності наданих банком доказів в копіях, викликає необхідність витребування та дослідження їх оригіналів.(т.3 ст.87 зв.)

Саме вказаний довід став підставою для задоволення клопотання представника позивача щодо огляду в судовому засіданні оригіналу меморіального валютного ордеру за №375085760 від 29.11.2007 року та заяви відповідача від 15.04.2009 року, про згоду реалізувати закладене майно по кредитному договору №5858737 від 29.11.2007 року та кредитному договору №5905283 від 03.12.2007 року (земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ). (т.1 а.с.85, т.3 а.с.90,91)

Крім того представником позивача були надані виписки по кредитному договору тотожні випискам по кредитному договору наданим представником відповідача, тільки за більш стислий період, тобто за період, який передував пред`явленню вимоги про дострокове погашення боргу.

Враховуючи викладене, вимоги представника відповідача стосовно не прийняття будь-яких нових доказів від позивача, оскільки причини їх неподання в суд першої інстанції є заздалегідь неповажними та неприйнятими колегією суддів апеляційної інстанції дотримані.

Посилання представника відповідача на позицію Верховного Суду висловлену в постановах від 10.07.2019 року у справі 757/40397/16-ц та від 15.05.2019 року у справі № 760/20593/15-ц, що виписки про рух коштів по рахунку не є належним доказом - недоречні, бо позивач та представник відповідача надали суду виписки за кредитним договором.

У даній справі виникнення заборгованості по боргових зобов`язаннях та їх розмір підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по кредитному договору, що свідчить про те, що судом досліджувались первинні документи. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 7 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц.

Доводи апеляційної скарги, що борг відповідача банком списано - необґрунтовані.

Відображення у бухгалтерському обліку банку та відповідні облікові процедури (у тому числі списання) заборгованості позичальника перед банком не є правочином у значенні ст.202 ЦК України. Відповідне списання банком фінансового активу з балансу не перешкоджає банку продовжувати стягнення заборгованості або відступлення права вимоги боржника.

Частина 1 ст.1055 ЦК передбачає обов`язкову письмову форму кредитного договору. Згідно з частиною першою ст. 654 ЦК зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідач не надав суду договір прощення боргу, укладений між ним та позивачем, як наслідок відсутня можливість для відмови в задоволенні позову з вказаних ним підстав.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин доводи представника відповідача про незаконність судового рішення є частково обґрунтованими.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, проте, не повно дослідив наявні у справі докази та не дав їм належну оцінку, не повно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив рішення, яке необхідно скасувати та постановити нове, про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та частково за відсотками, в решті позовних вимог слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 2 823,00 гривні, відповідач при подачі апеляційної скарги сплатив 4234,50грн, а позовні вимоги задоволено частково, розмір стягнутого з відповідача судового збору необхідно змінити.

Оскільки за висновками колегії суддів апеляційної інстанції, змінено належний до стягнення розмір відсотків та відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу, як наслідок позовні вимоги задоволені на 73,62 %, що відповідає розміру судового збору в сумі 2078,40грн. В той же час вимоги апеляційної скарги задоволені на 26,38%, що відповідає судовому збору в розмірі 1117,06грн.

У відповідності до положень ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплати різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат.

Враховуючи наведене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 961,34 гривень(2078,40грн - 1117,06грн).

Повний текст постанови виготовлено 20 квітня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 03 серпня 2012 року скасувати та постановити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №5858737 від 29.11.2007 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №5858737 від 29.11.2007 року в сумі 37920,79 доларів США за тілом кредиту, в сумі 1562,65 доларів США за процентами та судові витрати понесені при подачі позову в сумі 961,34 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: М.Ю. Лопатіна

Є.Є.Мальцева