Справа № 344/8694/18
Провадження № 22-ц/4808/436/21
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.,

секретаря Єлісевич О.М.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків за апеляційною скаргою представника Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2020 року під головуванням судді Антоняка Т.М. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року Івано-Франківська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що листом Івано-Франківської місцевої прокуратури від 18.05.2018 року за № 67-942 вих-18 Івано-Франківську міську раду було повідомлено про те, що постановою Івано-Франківського міського суду від 16.03.2018 року по справі № 0907/10500/2012 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. За наслідками розгляду вказаної кримінальної справи в суді встановлено, що збитки територіальній громаді міста Івано-Франківська в розмірі 300 000 гри. залишилися невідшкодованими. При закритті кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності судом питання цивільного позову вирішено не було. З огляду на що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради збитки, заподіяні злочином в сумі 300 000 грн та судовий збір в сумі 4 500 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позову Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції апелянтзазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому рішення є необґрунтованим і незаконним та підлягає скасуванню.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 16.03.2018 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

За наслідками розгляду вказаної кримінальної справи встановлено, що збитки територіальній громаді міста Івано-Франківська в розмірі 300 000 грн залишились невідшкодованими.

Внаслідок дії ОСОБА_1 з міського бюджету перераховано Інституту проблем надійності газонафтопродуктів Академії гірничих наук України 300 000 грн за розробку схеми теплопостачання м. Івано-Франківська, яка через наявній у ній недоліки, визнана такою, що не може вважатись схемою теплопостачання міста Івано-Франківська та в подальшому не використовувалась і не знайшла практичного застосування, чим спричинено територіальній громаді м. Івано-Франківська матеріальну шкоду.

Апелянт зазначає, оскільки щодо ОСОБА_1 , не винесено виправдального вироку, а звільнення від відповідальності з нереабілітуючих підстав, тому заподіяні Івано-Франківській міській раді збитки підлягають відшкодуванню.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок, про те, що позивачем в підтвердження своїх позовних вимог не надано суду доказів, які б містили усі обов`язкові елементи складу цивільного правопорушення.

Заподіяння матеріальної шкоди Івано-Франківській міській раді з вини ОСОБА_1 як результат неправомірних дій останнього, а також розмір матеріальної шкоди та безпосередній причинний зв`язок в даному випадку доказуванню не підлягає, оскільки встановлені постановою суду від 16 березня 2018 року у кримінальній справі.

Просять рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, та стягнути з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради збитки у розмірі 300 000 грн.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно даних, що містяться у постанові Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2018 року убачається, що ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу про його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України в редакції 2001 року закрито на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності (а.с. 7-9).

Як вбачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - тобто в умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам. Будучи службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, начальник Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ОСОБА_1 , діючи умисно, всупереч інтересам служби, на користь інтересів третіх осіб, а саме Інституту проблем надійності газонафтопроводів Академії гірничих наук України, в порушення вимог п. 3.1 Методичних рекомендацій з розроблення енерго- та еколооефективних схем теплопостачання населених пунктів України затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України №147 від 26.04.2006р., ст. 13 Закону України «Про теплопостачання» та рішення XVII сесії Івано-Франківської міської ради від 10.05.2007р. «Про схему теплопостачання м. Івано-Франківська» підписав Акт №1 здачі-приймання виконаних робіт від 26.12.2007 р., згідно якого прийняв, без будь-яких зауважень чи претензій, зі сторони Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, роботи по розробці схеми теплопостачання, а також підписав платіжне доручення №2840 від 27.12.2007 р., згідно якого Інституту проблем надійності газонафтопроводів Академії гірничих наук України було перераховано 300000 гри. за виконання вищевказаних робіт. Внаслідок таких дій ОСОБА_1 , з міського бюджету перераховано Інституту проблем надійності газонафтопроводів Академії гірничих наук України 300000 гри. за розробку схеми теплопостачання м. Івано-Франківська, яка через наявній у ній недоліки, визнана такою, що не може вважатись схемою теплопостачання міста Івано-Франківська та в подальшому не використовувалась і не знайшла практичного застосування, чим інтересам територіальної громади м. Івано-Франківська спричинено матеріальну шкоду.

Листом Івано-Франківської місцевої прокуратури від 18.05.2018 року за № 67-942 вих-18 Івано-Франківську міську раду повідомлено про те, що постановою Івано-Франківського міського суду від 16.03.2018 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Під час розгляду справи судом прокурором у 2012 році був заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради 300 000 грн збитків, заподіяних злочином. Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду від 16.03.2018 року у зв`язку із закриттям кримінальної справи та звільненням від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 на підставі ст. 49 КК України, зазначена позовна заява не розглядалася. За наслідками розгляду вказаної кримінальної справи в суді встановлено, що збитки територіальній громаді міста Івано-Франківська в розмірі 300 000 грн. залишилися невідшкодованими (а.с. 6).

Відмовляючи в задоволенні позову Івано-Франківської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав суду лише копію постанови Івано-Франківського міського суду від 16 березня 2018 року у справі № 0907/10500/2012, згідно якої ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, а дану кримінальну справу про його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України в редакції 2001 року закрито на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності (а.с. 7-9).

Суд вважав, що в порушення норм процесуального права, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано належних та допустимих доказів, які б містили усі обов`язкові елементи складу цивільного правопорушення.

Розглянувши по суті позовні вимоги, першої інстанції не звернув увагу на те, що Прокуратурою м. Івано-Франківська в інтересах Івано-Франківської міської ради 09.07.2012 до Івано-Франківського міського суду було заявлено у кримінальній справі позов до ОСОБА_1 в порядку ст. 29 КПК України про стягнення шкоди, заподіяної злочином. В якій Прокуратура м. Івано-Франківська просила при винесенні вироку по кримінальній справі стягнути з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради 300 000 гривень збитків, заподіяних злочином (а.с. 38).

Відповідно до ст. 28 КПК України 1960 року особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Сторони у справі ствердили про наявність позову у кримінальній справі, який не був розглянутий судом першої інстанції і рішення судом щодо позову не постановлене.

Згідно з п.11 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Апеляційний суд вважає, що оскільки суд першої інстанції при розгляді кримінальної справине вирішив цивільного позову Прокуратури м. Івано-Франківська в інтересах Івано-Франківської міської ради 09.07.2012., тому у цій справі, яка розглядалася у порядку цивільного судочинства, позов слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині. Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах норм процесуального права та є передчасними, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення позову Івано-Франківської міської радибез розгляду на підставі п.11 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Керуючись ст. 257, 374, 377, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Івано-Франківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 грудня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.В. Пнівчук