Справа № 333/4251/18
Провадження № 2/333/49/21
РІШЕННЯ
08 квітня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
представника позивача Шеховцової Н.О.,
представника відповідача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи 2 Никитенка С.В.,
провідного інженера ВНтБ Полєжай Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу
до відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , АДРЕСА_2
про стягнення заборгованості у розмірі 31 849,27 грн., 3% річних у розмірі 1 564,61 грн., індексу інфляції у розмірі 4 793,79 грн., -
10.08.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 26 724,74 грн.
Ухвалою суду від 23.08.2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (т. 1, а.с. 50).
01.10.2018 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечувала проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просила суд справу розглядати за правилами загального позовного провадження, а також заявлено клопотання про залучення до участі у справі третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ФОП ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 54-55).
Ухвалою суду від 02.10.2018 року клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначення у справі №333/4251/18 підготовчого засідання задоволено, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (т. 1, а.с. 63).
29.11.2018 року на адресу суду позивача надійшла уточнена позовна заява КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 26 724,74 грн., яку судом прийнято до розгляду (т. 1, а.с. 70-72).
В підготовчому засіданні 19.12.2018 року представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 надано відзив на уточнену позовну заяву від 29.11.2018 року, відповідно до змісту якого відповідачем заявлено клопотання про витребування у позивача доказів та залучення до участі у справі третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ «Автотранспортне підприємство 129966» (т. 1, а.с. 101-104).
Ухвалами суду від 19.12.2018 року задоволено клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб 1,2 (т. 1, а.с. 16, 118).

Крім того, ухвалою суду від 19.12.2018 року задоволено клопотання відповідача, зобов`язано КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ»надати на адресу суду показання приладу комерційного обліку теплової енергії будинку АДРЕСА_3 за період, за який здійснено нарахування заявлених до стягнення сум: з жовтня 2016 року по квітень 2018 року (т. 1, а.с. 120).

29.01.2019 року на адресу суду від КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» на виконання вимог ухвали суду від 29.12.2018 року надійшла заява про долучення до матеріалів справи витребуваних документів (т. 1, а.с. 133-134).

В підготовчому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про витребування від КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» відомості про фактично проведені нарахування вартості теплової енергії, спожитої у кожному приміщенні (житловому та нежитловому) в будинку АДРЕСА_3 за кожен місяць з жовтня 2016 року по квітень 2018 року з деталізованим розрахунком, зокрема: порядку визначення обсягу теплової енергії для приміщення в межах показника загальнобудинкового приладу комерційного обліку теплової енергії (з наведенням відповідної пропорції, за допомогою якої здійснювався розрахунок); чинного у відповідному місяці тарифу (т. 1, а.с. 135).

Ухвалою суду від 06.02.2019 року клопотання представника відповідача задоволено частково, зобов`язати КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» надати на адресу суду відомості про фактично проведені нарахування вартості теплової енергії, спожитої у приміщенні №№1,3,6 (1/2), в кожному окремо) в будинку АДРЕСА_3 за кожен місяць з жовтня 2016 року по квітень 2018 року з деталізованим розрахунком, зокрема, порядку визначення обсягу теплової енергії для приміщення в межах показника загальнобудинкового приладу комерційного обліку теплової енергії (з наведенням відповідної пропорції, за допомогою якої здійснювався розрахунок); чинного у відповідному місяці тарифу (т.1, а.с. 139-140).

07.03.2019 року на адресу суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 06.02.2019 року надійшла заява про долучення до матеріалів справи витребуваних документів (т. 1, а.с. 150-171).

22.04.2019 року на адресу суду від відповідача надійшло доповнення до відзиву на уточнену позовну заяву (т. 1, а.с. 181-196).

16.08.2019 року на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 31 849,27 грн.,3% річних у розмірі 1 564,61 грн., індексу інфляції у розмірі 4 793,79 грн., яку судом прийнято до розгляду (т. 1, а.с. 213-215).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, в період з 01.10.2016 року по 30.04.2019 року надав послуги з постачання теплової енергії в приміщення №1,3,6 (1/2) за адресою: АДРЕСА_3 на загальну суму 31 849,27 грн. Право власності на зазначені вище приміщення належить відповідачу у справі ОСОБА_2 . Однак, ОСОБА_2 свої зобов`язання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконала, внаслідок чого, за останньою утворилась заборгованість в сумі 31 849,27 грн. за зазначений вище період. Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання, остання на підставі ст. 625 ЦК України повинна сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. З цих підстав, КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» просить суд, з урахуванням уточненої позовної заяви, стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 31 849,27 грн.,3% річних у розмірі 1 564,61 грн., індексу інфляції у розмірі 4 793,79 грн.

В підготовчому засіданні 03.09.2019 року представником відповідача заявлено клопотання про витребування від позивача щомісячні показання приладу комерційного обліку теплової енергії будинку АДРЕСА_3 за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року; відомості про фактично проведені нарахування вартості теплової енергії, спожитої у кожному приміщені (житловому та нежитловому) в будинку АДРЕСА_3 за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року, з деталізованим розрахунком, зокрема: порядку визначення обсягу теплової енергії для приміщення в межах показника загальнобудинкового приладу комерційного обліку теплової енергії (з наведенням відповідної пропорції, за допомогою якої здійснювався розрахунок), чинного у відповідному місяці тарифу, що був застосований для розрахунку заявленої до стягнення вартості теплової енергії (т. 1, а.с. 225), яке ухвалою суду від 03.09.2019 року задоволено (т. 1, а.с. 228).

24.10.2019 року на адресу суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 03.09.2019 року надійшла заява про долучення до матеріалів справи витребуваних документів (т. 1, а.с. 234-244).

В підготовчому засіданні 05.11.2019 року представник відповідача надав відзив на уточнену позовну заяву від 16.08.2019 року, який судом прийнято до розгляду (т. 2, а.с. 1-9).

07.11.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшли доповнення до відзиву на уточнену позовну заяву від 16.08.2019 року, які судом прийнято до розгляду (т. 2, а.с. 21-22).

27.11.2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яку судом долучено до матеріалів справи (т. 2, а.с. 23-25).

В підготовчому засіданні 29.11.2019 року представником відповідача заявлено клопотання про витребування від позивача відомості про обсяги теплової енергії, на оплату яких встановлені щомісячні рахунки по кожній квартирі, нежитловому приміщенню (в цілому) в будинку АДРЕСА_3 за опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року (т. 2, а.с. 32-33), яке ухвалою суду від 29.11.2019 року задоволено (а.с. 37).

В підготовчому засіданні 04.02.2020 року на виконання вимог ухвали від 29.11.2019 року представником позивача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку обсягу спожитої теплової енергії житловими та нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_3 за опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року (т. 2, а.с. 43), яке задоволено судом.

В підготовчому засіданні 29.10.2020 року представником відповідача заявлено клопотання про визнання обов`язковою явку спеціаліста провідного інженера відділу нарахувань та білінгу Полєжай Т.В. для надання пояснень по наданому розрахунку обсягу спожитої теплової енергії житловими та нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_3 за опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року (т. 2, а.с. 78-79), яке ухвалою суду від 29.10.2020 року задоволено (т. 2, а.с. 82).

Ухвалою суду від 08.04.2021 року підготовче провадження у справі №333/4251/18 закрито та призначено розгляд цивільної справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, та просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 зазначив про визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог на суму 25 847,19 грн. У зв`язку з чим, у задоволенні іншої частини позовних вимог просив суд відмовити оскільки методика використана позивачем за опалення є юридично неправомірною та математично хибною.

Третя особа 1 ФОП ОСОБА_3 до зали судового засідання не з`явився. Відповідно до змісту листа від 02.03.2019 року №323/17.8-04-37, Запорізький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області повідомляє про наявність актового запису про державну реєстрацію смерті від 19.05.2018 року №3261 відносно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник третьої особи 2 Никитенко С.В. в судовому засіданні зазначив про те, що розрахунок заборгованості, який міститься в матеріалах справи, є невірним, у зв`язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Провідний інженер ВНтБ Полєжай Т.В. в судовому засіданні надала пояснення по розрахунку обсягу спожитої теплової енергії житловими та нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_3 за опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2019 року.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, представника третьої особи 2, провідного інженера ВНтБ, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, з постачання теплової енергії.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є виконавці комунальних послуг.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Судом встановлено, що згідно з п. 2.2 статуту КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року №99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут (т. 1, а.с. 41-42).

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України).

Судом встановлено, що 01.09.2006 року між приватним підприємцем ОСОБА_3 та КОНЦЕРНОМ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №501864, предметом якого є відпуск теплопостачальною організацією та прийняття споживачем теплової енергії в гарячій воді на потреби опалення об`єктів споживача, а саме: нежитлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 73-80).

Крім того, 01.09.2006 року між приватним підприємцем ОСОБА_3 та КОНЦЕРНОМ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.09.2006 року №501864 (т. 1, а.с. 81), додаткову угоду №2 до договору постачання теплової енергії №1864-к (т. 1, а.с. 82).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 з 12.03.2018 року не є власником нежитлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_3 , позивачем у справі 29.05.2018 року за вих.. №592 направлено на адресу третьої особи 1 угоду про розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.09.2006 року №501864 (т. 1, а.с. 83-84).

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується листом від 02.03.2019 року №323/17.8-04-37 з Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис про державну реєстрацію смерті від 19.05.2018 року №3261 (т. 1, а.с. 149).

З матеріалів справи слідує, що відповідач у справі ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення №1, квартири АДРЕСА_4 та 1/2 частини нежитлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.05.2018 року №124191326 (т. 1, а.с. 7), №124195353 (т. 1, а.с. 8), №124276520 (т. 1, а.с. 9).

Згідно з ст.1 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії (ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1); без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості (п. 2); на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг (п. 4); на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості (п. 5); складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт (п. 9).

З матеріалів справи слідує, що споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в нежитлового приміщення №1, квартири АДРЕСА_4 та 1/2 частини нежитлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою (т. 1, а.с. 6) та актами обстеження системи теплопостачання (т. 1, а.с. 20-22).

На виконання вимог ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», позивачем у справі складено проект договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 24.05.2018 року №501295 з ОСОБА_6 , предметом якого є відпуск теплопостачальною організацією та прийняття споживачем теплової енергії в гарячій воді на потреби опалення об`єктів споживача, а саме: нежитлового приміщення №1, квартири АДРЕСА_4 та 1/2 частини нежитлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 23-28).

Зазначений проект договору позивачем 24.05.2018 року за вих. №2302/08 (т. 1, а.с. 30) направлено на адресу ОСОБА_2 , докази направлення додано до матеріалів справи (т. 1, а.с. 29).

03.07.2018 року на адресу КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» від ОСОБА_6 надійшла заява від 27.06.2018 року, в якій остання зазначила, що для укладення договору купівлі продажу теплової енергії їй необхідно ознайомитись з розрахунками теплового навантаження, згідно яких мають проводитись нарахування плати за теплову енергію (т. 1, а.с. 32).

23.07.2018 року на адресу ОСОБА_6 позивачем у справі направлено претензію про добровільне перерахування суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 26 724,74 грн. (т. 1, а.с. 39).

Відповідно до листа від 24.07.2018 року за вих. №766/06, позивач у справі надіслав на адресу відповідача розрахунками теплового навантаження для нежитлового приміщення №1, квартири АДРЕСА_4 та 1/2 частини нежитлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 31, 33-38).

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що зазначений вище договір не підписаний ОСОБА_6 , у тому числі споживачем не підписано жоден з додатків до договору. Більше того, доданий до позовної заяви договір є лише проектом, який був надісланий на адресу відповідача.

Заслухавши зазначені вище пояснення представника відповідача, суд виходить з того, що частиною 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що, якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

З огляду на викладене, враховуючи, що в судовому засіданні представником відповідача визнано факт отримання ОСОБА_6 від КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» послуг по відпуску теплової енергії в гарячій воді на потреби опалення об`єктів споживача, а саме: нежитлового приміщення №1, квартири АДРЕСА_4 та 1/2 частини нежитлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_3 , а також відсутність в матеріалах справи відмови відповідача від укладення договору, заперечень або протоколу розбіжностей, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 24.05.2018 року №501295 є укладений між сторонами у справі в редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги.

Згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. N 1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Під час розгляду справи по суті представник позивача зазначила, що позивач у справі свої зобов`язання по відпуску теплової енергії в гарячій воді на потреби опалення об`єктів споживача, а саме: нежитлового приміщення №1, квартири АДРЕСА_4 та 1/2 частини нежитлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_3 виконав належним чином та надав ОСОБА_6 за період з 01.10.2016 року по 30.04.2019 року вказані послуги на загальну суму 31 849,27 грн.

Факт надання позивачем ОСОБА_6 послуг по відпуску теплової енергії в гарячій воді на потреби опалення об`єктів споживача, а саме: нежитлового приміщення №1, квартири АДРЕСА_4 та 1/2 частини нежитлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_3 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та визнано представником відповідача в судовому засіданні.

При цьому, в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що нарахування заборгованості здійснено не у відповідності до чинного законодавства, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_5 відноситься до житлового фонду, а тому нарахування заборгованості має бути здійснено по іншим тарифам. У зв`язку з чим, за його розрахунком, сума заборгованості складає 22 566,02 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, суд виходить з того, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.03.2018 року №110/1 переведено квартиру АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_6 до нежитлового фонду для подальшого використання під магазин продовольчих товарів (т. 1, а.с. 86).

Крім того, перевіривши розрахунок заборгованості за спожиту теплову енергію об`єктами нерухомості, які належать ОСОБА_6 , а саме: нежитлового приміщення №1, квартири АДРЕСА_4 та 1/2 частини нежитлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_3 за період з 01.10.2016 року по 30.04.2019 року (т. 2, а.с. 43), заслухавши пояснення провідного інженера ВНтБ ОСОБА_7 по суті складеного нею зазначеного вище розрахунку, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та нарахування позивачем суми заборгованості у відповідності до вимог чинного законодавства.

У зв`язку з чим, судом при розгляді справи по суті не приймаються до уваги розрахунки суми заборгованості у розмірі 22 566,02 грн., надані представником відповідача.

Таким чином, факт наявності заборгованості в розмірі 31 849,27 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачем та представником відповідача в ході її розгляду.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи, що відповідач оплату наданих послуг не довела, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явила, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» в частині стягнення з ОСОБА_2 основного боргу в сумі 31 849,27 грн. є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При розгляді позовних вимог КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» про стягнення з ОСОБА_2 3% річних у розмірі 1 564,61 грн., індексу інфляції у розмірі 4 793,79 грн. суд виходить з наступного.

У відповідності зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плата) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи непогашення ОСОБА_6 суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення 4 793,79 грн. індексу інфляції за загальний період прострочення, а саме: з 01.10.2016 року по 30.04.2019 р. та 1 564,61 грн. 3% річних за період з 01.10.2016 року по 30.04.2019 р.

Вбачається, що вказані вище суми індексу інфляції та 3% річних нараховані позивачем на суму основного боргу в розмірі 31 849,27 грн. за період з 01.10.2016 року по 30.04.2019 р.

Перевіривши додані позивачем до матеріалів цієї справи розрахунки 3% річних та індексу інфляції за наведений вище період, суд знаходить їх обґрунтованими та арифметично правильними, а тому вимоги позивача задовольняються судом повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1 762 грн. покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 130, 141, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок зі спеціальним режимом № НОМЕР_3 Установа банку: Філія Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, , свідоцтво платника ПДВ №11030127, ІПН: 49) 31 849 (тридцять одну тисячу вісімсот сорок дев`ять) грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_4 Установа банку: Філія Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, , свідоцтво платника ПДВ №11030127, ІПН: 49) 1 564 (одну тисячу п`ятсот шістдесят чотири) грн. 61 коп. 3% річних, 4 793 (чотири тисячі сімсот дев`яносто три) грн. 79 коп. індексу інфляції, 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Повне рішення складено 19.04.2021 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Круглікова