Справа № 128/3610/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21.04.2021 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Саєнко О.Б., при секретарі Кобенда Ю.О.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданого та підписаного її представником адвокатом Галіциною Вірою Валеріївною, до Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

24.12.2020 позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом , який умотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка її батька ОСОБА_2 в с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області.

Вказує, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з частини будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , а також права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ДКГП «Дружба» розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Однак оригінал правовстановлюючого документа не зберігся, а тому позивач не має можливості оформити свої спадкові права.

Зазначає, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 був рідний син померлої - ОСОБА_3 , який спадщину після смерті матері фактично прийняв протягом шести місяців з моменту смерті матері, оскільки на момент смерті матері проживав з спадкодавцем за однією адресою: АДРЕСА_1 ,інші спадкоємці першої черги за законом відсутні. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 в с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина на будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06. 2016 року по цивільній справі № 128/2261/16-ц успадкував її батько ОСОБА_4 .

Зазначає, що ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , але за життя не оформив своїх спадкових прав, тому він набув право на спадщину згідно норм ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року. Тобто йому належить, як спадкоємцю ОСОБА_2 , в тому числі, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ДКГП «Дружба» розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Лаврівської сільської ради Вінницького району, що належало ОСОБА_2 .

Вказує, що спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 двоюрідного брата ОСОБА_3 її батько ОСОБА_4 прийняв, так як у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку представлення (ст. 1266 ЦК України, так як рідний дядько спадкодавця, її дід (батько її батька) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначає, що за життя її батько ОСОБА_4 не оформив свої спадкові права на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ДКГП «Дружба» розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належало ОСОБА_2 .

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої також входить і право на земельну частку (пай) розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності ДКГП «Дружба», розташованої на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належало ОСОБА_2 .

Так, її батько ОСОБА_4 прийняв спадщину, але за життя не оформив спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , який в свою чергу прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .08. 2002 року матері ОСОБА_2 .

Зазначає, що 16.02.2018 ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповідав їй все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. Даний заповіт був посвідчений 16.02. 2018 ОСОБА_6 , секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 19.

Вказує, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зазначає, що з метою вирішення спору в досудовому порядку вона зверталася до Вінницької районної державної нотаріальної контори, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12. 2020 року за № 2151/02- 31, тобто , досудове врегулювання спору не дало бажаних результатів, а тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Просить суд: визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений 16.02.2018 секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Мельник Г.В. та зареєстрований в реєстрі за №19, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх спадкових справ після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 , який в свою чергу фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на право на земельну частку(пай), розміром 1,76 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності ДКГП «Дружба», розташована на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належало померлій ОСОБА_2

19.04.2021 у судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять позов задовільнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 також в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечує щодо задоволення даного позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 в с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області, як вбачається з копії запису акта про смерть №23(а.с.11). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі і на земельну частку у землі, яка перебувала у колективній власності ДКГП «Дружба» розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Лаврівської сільської ради Вінницького району, що належало ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) серія ВН №0493656, виданий Вінницькою райдержадміністрацією на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 493 від 26.11.2020 року за № 0-2-0. 20-149/105-20, оригінал даного сертифікату не зберігся. Той факт, що ОСОБА_2 за життя набула право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності ДКГП «Дружба» в с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 1, 76 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, підтверджується: листом Відділу у Вінницькому районні ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, з якого вбачається, що гр. ОСОБА_2 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), що видавалися райдержадміністрацією Вінницького району Вінницької області по Лаврівській сільські раді за №229 від 04.12.1997 р., серія ВН №0493656(а.с.19); довідкою випискою із списку членів ДКГП «Дружба» с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області, правонаступником якого є ПСП «Дружба» № 376 від 31.08.2020(а.с.23); викопіюванням із земель землекористування Лаврівської сільської ради, на якому зображено земельну ділянку (пай), площею 1,76 га, що належить ОСОБА_2 , згідно запису № НОМЕР_1 із протоколу №2 зборів уповноважених пайовиків ДКГП «Дружба» с. Лаврівка, Вінницького району Вінницької області від 25.07.1997 року(а..с.24); списком громадян членів добровільного колективного господарства пайовиків «Дружба» с. Лаврівка, в якому під №351 значиться ОСОБА_2 (а.с.25-26).

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був її син ОСОБА_5 , який прийняв після смерті матері спадщину належним чином, так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 ), а також був зареєстрований за даної адресою, після смерті матері залишився проживати в спадковому будинку, розпоряджався особистими речами померлої матері, що підтверджується довідками №435,436,437 від 16.10.2020, виданих Лаврівською сільською радою Вінницького району Вінницької області(а.с.30-32). Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, інші спадкоємці, якій прийняли б спадщину після смерті ОСОБА_2 відсутні, що підтверджується листом №2260/01-16 від 31.12.2020 з Вінницької районної державної нотаріальної контори. 15.04.2015 помер ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 16.04.2015, серія НОМЕР_2 , актовий запис №10, видане виконавчим комітетом Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області(а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, в тому числі, і на земельну частку у землі, яка перебувала у колективній власності ДКГП «Дружба» розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Лаврівської сільської ради Вінницького району, що належало ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) серія ВН №0493656, виданий Вінницькою райдержадміністрацією на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 493 від 26.11.2020 року за № 0-2-0. 20-149/105-20.

ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 був спадкоємцем по праву представлення, оскільки дід позивача ОСОБА_5 (рідний дядько ОСОБА_3 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 29.04.1992, серії НОМЕР_3 , актовий запис №7(а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв в шестимісячний строк ОСОБА_4 , оскільки подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, пережившої дружини та осіб, з якими ОСОБА_4 проживав однією сім`єю, але не перебував у зареєстрованому шлюбі немає, що убачається з копії спадкової справи №121/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2016 встановлено факт родинних відносин а саме, що ОСОБА_5 , 1933 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 був рідним братом ОСОБА_2 , 1921 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом по праву представлення після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на: цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який згідно відомостей технічного паспорту, виготовленого ТОВ «БТІ Сервіс» 09.12.2015 року складається з: житлового будинку під літерою «А», прибудови під літерою «а», ганку, сараю під літерою «Б», літньої кухні під літерою «В», сараю під літерою «Г», сараю під літерою «Д», погребу з шиєю під літерою «Е», Ѕ частина якого належала ОСОБА_3 , як члену колгоспного двору, а іншу Ѕ частину він успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 матері ОСОБА_2 , але не оформив своїх спадкових прав за життя(а.с.20-22).

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Тому, обставини, які установлені рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2016 повторно доказуванню не підлягають.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 (батько позивача), про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 25.10.2018, серія НОМЕР_4 , актовий запис № 25, видане виконавчим комітетом Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області(а.с.8).

Після смерті батька позивача ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі, і на земельну частку у землі, яка перебувала у колективній власності ДКГП «Дружба» розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Лаврівської сільської ради Вінницького району, що належало ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) серія ВН №0493656, виданий Вінницькою райдержадміністрацією на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 493 від 26.11.2020 року за № 0-2-0. 20-149/105-20, який прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 ( батька позивача) позивач є спадкоємцем першої черги за законом, про що свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 26.06.1996, актовий запис №1, серія НОМЕР_5 (а.с.15).

Також за життя ОСОБА_4 16.02.2018 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом мав право, і що буде належати на момент смерті йому заповідає дочці ОСОБА_1 (а.с.16).

На підставі даного заповіту нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців чи осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні немає, про що свідчить копія спадкової справи. Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки заявник не надав доказів прийняття спадщини, відсутній факт родинних відносин, а також документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2020 року №2151/02-31 (а.с.35).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз`яснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Судом встановлено, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , тому при вирішенні даного спору суд, повинен керуватися відповідними нормами ЦК УРСР та Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року).

Згідно до положень ч.ч.1-4,9,10 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств.Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи те, що спадкодавці ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому до даних правовідносин необхідно застосовувати законодавство чинне на момент відкриття спадщини, тобто ЦК України.

Згідно до п.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, що мають право на спадкування почергово. Згідно ст.ст. 1233,1235 ЦК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а тому заповідач, зокрема має право призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тому, аналізуючи зібрані докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що після смерті батька- ОСОБА_4 спадкоємицею за заповітом якого є позивач ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла належним чином, так як подала в шестимісячний строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Позасудовим порядком позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно; задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін , та відповідає чинному законодавству України.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_6 , в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений 16.02.2018 секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Мельник Г.В. та зареєстрований в реєстрі за №19, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх спадкових справ після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , на право на земельну частку (пай ), розміром 1,76 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності ДКГП «Дружба», розташована на території Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належало померлій ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 21.04.2021.

Суддя: О.Б. Саєнко