Провадження № 4-с/201/23/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала скарга ОСОБА_1 на дії Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», за результатами розгляду якої ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року скаргу було задоволено, яку у подальшому постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року було скасовано.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд розглядає дане питання відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов до таких висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала скарга № 201/13916/15-ц ОСОБА_1 на дії Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було задоволено. Визнано неправомірною та зобов`язано старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савостіну Олену Валентинівну скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53975755 від 31 травня 2017 року, з примусового виконання виконавчого листа № 201/13916/15-ц, виданого 06 березня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська щодо боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Визнано неправомірними дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Савостіної Олени Валентинівни в частині стягнення із боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виконавчого збору у розмірі 135 963, 57 гривень згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53975755 від 31 травня 2017 року, з примусового виконання виконавчого листа №201/13916/15-ц, виданого 06 березня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. Визнано неправомірною та зобов`язано старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савостіну Олену Валентинівну скасувати постанову про арешт майна боржника від 31 травня 2017 року, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), винесену в межах виконавчого провадження ВП № 53975755, з примусового виконання виконавчого листа №201/13916/15-ц, виданого 06 березня 2017 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. Зобов`язано старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Савостіну Олену Валентинівну вчинити усі необхідні дії, направлені на зняття арешту з усього майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та виключення останньої із Єдиного реєстру боржників.

У подальшому постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року було скасовано. Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в частині оскарження п. 3 постанови державного виконавця від 31 травня 2017 року, яким стягнуто виконавчий збір, - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (справа не підлягає в порядку цивільного судочинства). У задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 102 грн.

Постановою Верховного суду від 11 березня 2021 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року було залишено без змін.

При перевірці матеріалів справи перед списанням до архіву в порядку контролю за виконанням судових рішень було встановлено, що виконавчий лист про стягнення на користь держави судового збору у зазначеній справі не було направлено на виконання у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», про що керівником апарату Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було складено відповідну довідку.

Згідно із ч. 1 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемент права на справедливий суд згідно ст.6 Конвенції).

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Відповідно до ст. ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Частиною 1 чт. 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За таких обставин, суд вважає за можливе поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання щодо стягнення судового збору на користь держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. 18, 431, 433 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 201/13916/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 102 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова