Провадження № 4-с/638/56/21
УХВАЛА

Іменем України

19 квітня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Башинської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу генерального директора Державного підприємства «Український науково- технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 січня 2020 року, зацікавлена особа ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначена скарга на дії державного виконавця. В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 17.01.2020 головним державним виконавцем, на виконання судового наказу №638/17660/19 відкрито виконавче провадження про стягнення з ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 132340,66 грн. Зазначена постанова надійшла до заявника 22.01.2020. Скаржником зазначено, що пунктом 3 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про визнання такими, що втратив чинність, ЗУ «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягає приватизації» забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до ЗУ «про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених ЗУ «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитним договором. Також заявником зазначено, що до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягає приватизації ЗУ «про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» були внесені, зокрема ДП «Український науково- технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь». На думку заявника, постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята з порушенням законодавства, а тому підлягає скасуванню. У зв`язку з чим заявник просить визнати дії державного виконавця неправомірними та зобов`язати скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2020 за виконавчим провадженням №60983033.

Скаржник (боржник) у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Суб`єкт оскарження державний виконавець та зацікавлена особа (стягувач) у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили, відзиву на скаргу не подали.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

15.11.2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, яким стягнуто з ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 132340,66 грн.

10.01.2020 року стягувач ОСОБА_1 отримала судовий наказ, який набрав законної сили , та пред`явила до виконання до Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові.

17.01.2020 постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №638/17660/19 про стягнення з ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 132340,66 грн (сто сорок чотири тисячі триста дев`яносто чотири) грн 91 коп.

20.10.2019 набрав чинності ЗУ «Про визнання таким, що втратив чинність, ЗУ "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 02 жовтня 2019 року № 145-ІХ.

Відповідно до п. 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження"щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених ЗУ "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Таким чином, Законом №145-ІХ встановлена заборона вчиняти будь-які дії, що спрямовані на виконання рішень (крім виконавчих дій щодо стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами) у виконавчих провадженнях, боржниками за якими є відповідні державні підприємства (об`єкти права державної власності).

В основу положення, визначеною пунктом 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №145-ІХ, законодавцем було покладено як принцип обов`язковості виконання рішень, закріплений в Конституції України та в законах України, так і необхідність збереження об`єктів державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у зв`язку з їх стратегічним значенням для української економіки та національної безпеки з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур. Винятком із зазначеної заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. Тобто вказаною нормою Закону №145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства - грошові кошти та товари.

Отже, вказаним Законом не заборонено звертати стягнення на грошові кошти, зокрема ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь»

З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи скаржника щодо неправомірності дій та бездіяльності державного виконавця в цій справі.

Крім цього суд враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги скаржника задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Керуючись ст.18, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги генерального директора Державного підприємства «Український науково- технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 січня 2020 року, зацікавлена особа ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

Суддя О.В. Шишкін