РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Жупанової І.Б., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справі № 336/1019/21 пр.№ 2/336/1927/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства.

Свої вимоги мотивував тим, що 12.10.1996 між сторонами був укладений шлюб, яки зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадського стану м.Енергодар Запорізької області, актовий запис №387.

За час шлюбу, у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ще до народження дітей, стосунки між сторонами були зіпсовані, однак періодично намагалися зберегти сім`ю. Після народження дітей стосунки дійшли критичної точки, сторони фактично припинили будь-які відносини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2014 шлюб між сторонами було розірвано.

Як зазначає позивач, до реєстрації дітей, так і деякий час після цього відповідач не казала позивачу, що він не є їх батьком, а продовжував таким себе вважати, не маючи на той час в цьому ніяких сумнівів. Сторони продовжували їх виховувати, купувати їм усе необхідне для нормального життя та розвитку.

Під час однієї зі сварок, відповідач заявила позивачу, що він не є батьком дітей. Але згадавши, що на момент запліднення їх стосунки були напружені, позивач освідомив що це є правдою, та батьком дітей є інша людина.

За таких обставин, позивач не є біологічним батьком двох дітей, отже у свідоцтві про народження батьком дітей зазначено зі слів відповідача.

Таким чином, відповідач у момент народження дітей змусила позивача повірити, що він є їх батьком, у результаті чого позивач записав їх на своє прізвище та фактично став батьком чужих дітей.

На підставі викладеного позивач просить виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з актового запису № 1246 від 12.10.2010 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, та з актового запису №1365 від 16.10.2012 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції..

Ухвалою суду від 12.02.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до позовної заяви, а саме розолютивної частини, позивач ОСОБА_1 просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, 15.04.2021 представником вдповідача надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують.

Крім того, у встновлений судом строк, 22.03.2021 представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, за змісто якого, 12.10.1996 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_1 . Під час шлюбу, народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач позов визнає та підтверджую той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не дітьми позивача ОСОБА_1 .

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України.

За ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 12.10.1996 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадського стану м.Енергодар Запорізької області, актовий запис №387 (а.с.6).

Від шлюбу у сторін народились діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1246 від 12.10.2020 (а.с.7) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дитина, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1365 від 16.10.2012 (а.с.8). Батьком дітей зазначено ОСОБА_1 , тобто позивача по справі.

12.09.2014 шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя (а.с.9).

Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.78, ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на штучне запліднення своєї дружини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Наказом Мінюсту України від 12 січня 2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14 січня 2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

Згідно з п. 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Таким чином, оскільки відповідач в повному обсязі визнає позовні вимоги, є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства - задовольнити.

Виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з актового запису № 1246 від 12.10.2010 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, та з актового запису №1365 від 16.10. 2012 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: І.Б. Жупанова