Справа № 127/9389/21
Провадження 2/127/1654/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши позовну заяву Приватного підприємства «Серна» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в особі Вінницького представництва Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

ПП «Серна» звернулося до суду із позовом до ПрАТ «СК «ВУСО» в особі Вінницького представництва ПрАТ «СК «ВУСО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України якою визначена предметна та суб`єктна юрисдикція загальних судів, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього кодексу (ч. 1 ст. 45 ГПК України).

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір (частини перша, третя статті 124 Конституції України).

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які спори, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом з тим, при визначенні юрисдикційної належності справи, окрім предмета спору, приймається до уваги також його суб`єктний склад.

Якщо страховик потерпілого, якому він виплатив страхове відшкодування, звертається з позовом про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування понад передбачений договором, укладеним з винною особою, ліміт відповідальності страховика за завдану майну шкоду, такий спір має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018року у справі №14-40цс18, від 21 березня 2018 року у справі №14-41цс18, від 25 квітня 2018 року у справі №14-74цс18, від 20 червня 2018 року у справі №14-224цс18 та від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц.

У даному випадку, в частині вимог до ПрАТ «СК «ВУСО» в особі Вінницького представництва ПрАТ «СК «ВУСО», виник спір між двома суб`єктами господарювання ПП «Серна» та ПрАТ «СК «ВУСО» в особі Вінницького представництва ПрАТ «СК «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування.

Отже, суд приходить до висновку, що спір між двома суб`єктами господарювання у даному випадку не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки повинен вирішуватися за правилами іншого виду судочинства господарського.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє ПП «Серна» у відкритті провадження у справі до ПрАТ «СК «ВУСО» в особі Вінницького представництва ПрАТ «СК «ВУСО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, оскільки дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області та роз`яснити їм право на звернення до належного Господарського суду Вінницької області з дотриманням вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою Приватного підприємства «Серна» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в особі Вінницького представництва Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Роз`яснити позивачу його право звернутися з тими самими вимогами до Господарського суду Вінницької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя