Справа № 939/2381/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення майна, переданого на зберігання,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 січня 2020 року вона передала відповідачці ОСОБА_2 на зберігання грошові кошти у розмірі 1000 дол. США та 115000 грн., а 03 березня 2020 року додатково ще передала на зберігання 400 дол. США та 27000 грн., всього відповідачці було передано нею /позивачкою/ на зберігання 1400 дол. США та 142 000 грн. Про прийняття вказаних грошових коштів відповідачкою власноручно було написано відповідну розписку від 03 березня 2020 року, згідно з якою ОСОБА_2 зобов`язалась повернути позивачці передані їй на зберігання грошові кошти за першою вимогою останньої.

Починаючи з серпня 2020 року позивачка зверталась до відповідачки з вимогою про повернення зазначених грошових коштів, але остання до цього часу такі грошові кошти ОСОБА_1 не повернула.

Просила зобов`язати відповідачку повернути їй /позивачці/ передані на зберігання, згідно договору від 03 березня 2020 року, грошові кошти у розмірі 1400 дол. США та 142000 грн.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Гамалєєв Ю.В. позов підтримав та викладене підтвердив.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала, що вона дійсно отримувала від позивачки грошові кошти у вказаних сумах і власноручно писала розписку про їх отримання, але ці гроші вона брала не на зберігання, а для вкладення їх в бізнес, від якого позивачка отримувала свій відсоток. Вважала, що дані грошові кошти особисто вона не має повертати позивачці, але так як вона їх отримувала, то по-можливості буде їх частинами повертати позивачці.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 16 січня 2020 року взяла на зберігання від позивачки ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1000 дол. США та 115000 грн., а також 09 березня 2020 року - 400 дол. США та 27000 грн., які зобов`язалась повернути позивачці за першою її вимогою, що підтверджується власноручно написаною відповідачкою 09 березня 2020 року розпискою /а.с.7/ та визнається сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч.1 ст.937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до ч.2 ст.938 ЦК України, якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Відповідно до ч.1 ст. 949 ЦК України, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Відповідно до ст.953 ЦК України, зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Таким чином, виходячи з наведених норм ЦК України, 09 березня 2020 року між позивачкою та відповідачкою фактично був укладений договір зберігання, за яким ОСОБА_2 , як зберігач, прийняла від позивачки, як поклажодавця, на зберігання грошові кошти та зобов`язалась їх повернути останній за першою її /позивачки/ вимогою.

Однак на вимоги позивачки відповідачка отримані на зберігання зазначені грошові кошти до цього часу не повернула.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За таких обставин, враховуючи викладене, оскільки відповідачка, в порушення умов договору зберігання, отримані від позивачки на зберігання грошові кошти на вимогу останньої до цього часу такі гроші не повернула і жодних доказів протилежного суду не надала, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 передані на зберігання за договором від 09 березня 2020 року грошові кошти у розмірі 1400 доларів США та 142 000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 1811,53 грн. (39153,24 грн. /еквівалент 1400 дол. США до гривні станом на 14 грудня 2020 року/ + 142000 грн.) х 1 %/.

Керуючись ст. 526,936,937,938,949,953 ЦК України, ст. 10-13,141, 259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення майна, переданого на зберігання, задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 передані на зберігання за договором від 3 березня 2020 року грошові кошти у розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) доларів США та 142 000 (сто сорок дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід бюджету судовий збір в розмірі 1811 (одна тисяча вісімсот одинадцять) гривень 53 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складено 22 квітня 2021 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч