Справа №463/1454/21
Провадження №4-с/463/20/21
УХВАЛА

судового засідання

04 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участі секретаря судового засідання Попович Х.І.

державного виконавця Кузьменко Н.О.

представника стягувача ОСОБА_1

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши справу за скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Бердара Сергія Васильовича на рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

представник скаржника звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати неправомірними і скасувати визнати незаконною та скасувати постанову начальника Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шургота І.Я. від 01.02.2021 у виконавчому провадженні №63970573 про скасування постанови головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 11.01.2021 та постанову головного державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Н.О. від 02.02.2021 у виконавчому провадженні №63970573 про відновлення виконавчого провадження.

Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Личаківського районного м. Львова від 17 жовтня 2017 року постановлено виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 , що належить Публічному акціонерному товариству Акціонерно-комерційний банк «Львів». Державним виконавцем 11.01.2021 здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 в межах виконання вказаного рішення суду та складено акт, в якому зазначено: «при виході за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають, майна їх не має. Постановою державного виконавця від 11.01.2021 виконавче провадження №63970734 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. АТ АКБ «Львів» подано скаргу про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №63970573 від 11.01.2021, яку було скасовано, у зв`язку з чим, 02.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 63970734. Проте, в ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що у зазначеній квартирі боржник не проживає, належного йому майна не виявлено, про що у присутності головного державного виконавця Сидія О.В. та представника АТ АКБ «Львів» (стягувач) Кулинич Р.М. складено відповідний акт. У той же час в акті зазначено, що на підставі договору оренди житлового приміщення від 13.10.2013 у цій квартирі проживає ОСОБА_5 . Відтак, відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення Личаківського районного суду, а тому постанова начальника Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 01.02.2021 та постанова головного державного виконавця від 02.02.2021 є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні державний виконавець проти скарги заперечив, вважає таку безпідставною. Разом з тим, визнав, що під час складання акту і постанови про закінчення виконавчого провадження не перевірила, що дійсно боржники були відсутні у квартирі та звільнили її повністю.

Представник стягувача проти скарги заперечив, пояснив, що прибув на виконання судового рішення під кінець виконавчих дій, державний виконавець повідомила, що боржники звільнили квартиру і виселилися, тому він підписав акт. Однак ні він ні державний виконавець квартиру не оглядали. В той же час, боржники з квартири не виселилися, у квартирі залишилися їх речі, вони уклали фіктивний договір оренди приміщення, який датований до укладення договорів боржниками із банком і дальше утримують квартиру. Тому він звернувся із скаргою до начальника Личаківського ВДВС і той виніс законну постанову про скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження. Після цього виконавче провадження поновлено на законних підставах.

Представник скаржника та скаржник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Оскільки у відповідності до ст.450 ЦПК України їх неявки не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення державного виконавця та представника стягувача, дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Личаківського районного м. Львова у справі №463/5924/14-ц від 17.10.2017 вирішено виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 , яка належить Публічному акціонерному товариству Акціонерно-комерційний банк «Львів» на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 04.12.2013. Постановою державного виконавця від 21.12.2020 відкрито виконавче провадження №63970734 по виконанню вказаного рішення суду.

Відповідно до ч.1, 8 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

11.01.2021 головним державним виконавцем Кузьменко Н.О. складено акт, в якому зазначено, що при виході за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не проживають, майна їх немає.

Відповідно до п.8 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається із акт державного виконавця від 11 січня 2020 року (а.с.10), такий не містить всіх реквізитів виконавчого документа, підстави для складання акта, не зазначено місця проживання (місцезнаходження), посади осіб, які були присутні під час його складання, не вказано мету і завдання складання акта, зазначено про вихід за адресою, однак не вказано суть і характер проведених виконавчих дій.

Суд також враховує, що датою складання акту зазначено 11.01.2020, в той час як виконавче провадження відкрито лише 21.12.2020,

Також, у в акті і зазначено про примусове виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 , однак зі змісту такого вбачається, що примусового виконання рішення суду державний виконавець не здійснювала, оскільки прийшла до висновку, що боржники у вказаній квартирі не проживають, їхнього майна у квартирі немає.

В судовому засіданні державний виконавець визнала, що у квартиру АДРЕСА_1 вона не заходила, наявність у ній боржників та їх майна не перевірила, акт склала на підставі пояснень особи, яка не є учасником виконавчого провадження, про те, що боржники виселилися і звільнили квартиру.

Як вбачається з копії скарги представника АТ АКБ «Львів» в ході виконавчого провадження не дотримано процедуру виселення, заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не вживалися, що призводить до порушення прав стягувача, рішення суду залишається невиконаним.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.74, ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів скарги у відповідності до вимог вищевказаних норм та в межах свої повноважень при здійсненні контролю та розгляді скарги стягувача, начальником Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) встановлено, що фактичного виконання рішення суду не відбулося, тому постановою від 01.02.2021 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим постановою головного державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Н.О. від 02.02.2021 відновлено виконавче провадження.

З аналізу положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У п.51 Рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ зазначив: Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6 (995_004), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (980_079) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (980_075) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Отже, оскільки під час перевірки скарги стягувача, начальник Личаківського відділу державної виконавчої служби встановив, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена незаконно, оскільки рішення суду не виконано, тому у відповідності до наданих йому повноважень абз.2 ч.3 ст.74, ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» він скасував постанову виконавця.

У зв`язку із скасуванням начальником начальником Личаківського відділу державної виконавчої служби постанови про закінчення виконавчого провадження, 02.02.2021 року головний державний виконавець Личаківського ВДВС виніс постанову і поновив виконавче провадження, що відповідає наданим йому повноваженням та положенням ст.41 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи наведене вище, оскільки судом встановлено, що оскаржувані рішення начальника Личаківського ВДВС та головного державного виконавця були прийняті відповідно до закону, в межах наданих їм повноважень, такими право скаржника не порушено, а тому суд приходить до переконання, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 259 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

в задоволенні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Бердара Сергія Васильовича на рішення начальника Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шургота І.Я. та головного державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кузьменко Н.О. відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.