Дата документу 12.04.2021
Справа № 937/803/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.,

за участі секретаря - Твердої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Єсипенко Ірини Олександрівни, про визнання права власності у порядку спадкування,

за участі: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_5 ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 . Свою заяву мотивує тим, що він є спадкоємцем свого батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач подав заяву про прийняття спадщини, на підставі чого була відкрита спадкова справа. Інші спадкоємці: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (сестри позивача), а також ОСОБА_4 (мати позивача) відмовились від прийняття спадщини на користь позивача в порядку ст. 1275 ЦК України. Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина на вищезазначений будинок. В установлений законом строк позивачем була подана заява нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак йому було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця на житловий будинок, у зв`язку з чим він вимушений був звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Єсипенко Т.В. та сам позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності по наявним матеріалам у справі.

Віт третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнають та підтримують повністю.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Єсипенко І.О. надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, визнання позову третіми особами, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Батько позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 /а.с.14/.

Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 , копія якого наявна в матеріалах справи /а.с.13/.

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивачем було подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Єсипенко І.О., на підставі чого було відкрито відповідну спадкову справу /а.с.51-81/.

Проте оформити право власності на спадкове майно - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ), в передбаченому законом порядку позивач не зміг через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів у зв`язку з тим, що первісно право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за прабабусею позивача - ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про право власності на будівлю від 02.12.1949 /а.с.6/.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть № 2/27 від 19.03.1947 /а.с.8/.

Після її смерті спадщину прийняла, але не оформила, її донька ОСОБА_7 (бабуся позивача), проживаючи в її будинку, шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, що підтверджується показами свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що живе по сусідству з цією родиною від народження, знав особисто ОСОБА_9 та її сина - ОСОБА_1 , які проживали разом по АДРЕСА_3 .

Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження бабусі позивача ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 , копія якого наявна в матеріалах справи /а.с.7/.

За час проживання ОСОБА_7 у зазначеному житловому будинку, згідно рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 21.10.1965 № 21 «Про упорядкування нумерації домобудівництва та найменування вулиць міста Мелітополя», адресу по АДРЕСА_3 було змінено на АДРЕСА_4 , про що свідчить лист КП «ММБТІ» № 3087 від 21.12.2020 /а.с.15/. Крім того, в подальшому рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 23.06.2016 № 114/2 «Про затвердження переліку вулиць, проспектів, бульвару, шосе, провулків, майданів, проїздів у місті Мелітополі та втрату чинності рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 09.06.2016 № 105/2», адресу було змінено на АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 /а.с.10/.

Після її смерті спадщину в порядку ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року прийняв її син - батько позивача, ОСОБА_1 , який також проживав у вказаному будинку та ним, як належним йому майном надалі розпоряджався, здійснюючи господарювання, ремонт будівлі, оплату комунальних витрат. Вказаний факт в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_10 , яка показала, що ОСОБА_1 був її хрещеним батьком, всю сім`ю вона добре знала, пояснила, що до цього за вказаною адресою проживала бабуся ОСОБА_11 , а потім мати батька позивача - тітка ОСОБА_12 .

Факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження батька позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 , копія якого наявна в матеріалах справи /а.с.9/.

За своє життя батько позивача ОСОБА_1 намагався оформити спадщину, що залишилася після померлої матері ОСОБА_7 . Цей факт підтверджується зверненням до Мелітопольського КП «ММБТІ» і початком виготовлення документів для переоформлення права власності, яке він не закінчив у зв`язку з відсутністю документів, із яких би підтверджувався факт переходу права власності у нотаріальній процедурі оформлення права /а.с.11,12/.

Після смерті батька позивач в установлений строк звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що не надано документів, які посвідчують право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.18/.

З метою перевірки вказаних обставин та наявності правових підстав визнання за позивачем права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_1 , судом витребувані відомості у приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Єсипенко І.О.

Згідно копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , інші спадкоємці померлого: сестри позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також його мати - ОСОБА_4 , в порядку ст. 1275 ЦК України відмовились від прийняття спадщини на користь позивача /а.с.67,72,75/.

На теперішній час у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 неможливо нотаріально оформити його право на спадщину відповідно до глави 89 ЦК України.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України.

Статтею 1275 ЦК України передбачені правові наслідки відмови від прийняття спадщини, зокрема визначено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 чинним був ЦК УРСР 1963 року, тому саме норми зазначеного Кодексу підлягають до застосування до даних спадкових правовідносин, зокрема, в частині визначення порядку прийняття спадщини та визначення належності до спадкоємців.

В силу ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно положення п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності до ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує належність успадкованого майна його батька та позбавлений можливості інакше, ніж у судовому порядку, оформити свої спадкові права, суд приходить до висновку, що його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_5 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 82, 89, 247 ч. 2, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 392, 1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1275 ЦК України, ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Єсипенко Ірини Олександрівни, про визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , в порядку спадкування право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: Мелітопольська міська рада Запорізької області, код ЄДРПОУ - 25716722, юридична адреса: 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, б. 5.

Третя особа 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Третя особа 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 .

Третя особа 3: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП - НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Третя особа 4: Приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Єсипенко Ірина Олександрівна, юридична адреса: 72310, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Університетська, 53/1.

Суддя: