Справа № 521/5483/21
Провадження № 2-з/521/95/21
У Х В А Л А

19 квітня 2021 року

Суддя Малиновського районного суду м.Одеси Мурзенко М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення до подання заявником позову до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарової В.С. про визнання договору-купівлі-продажу недійсним, а саме, просить суд вжити заходи забезпечення позову до відкриття провадження у справі шляхом:

-накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8кв.м.;

-заборони ОСОБА_2 відчужувати у будь-який спосіб, в тому числі, але не обмежуючись, шляхом внесення до статутного фонду (капіталу) юридичних осіб, а також заборонити ОСОБА_2 укладати будь-які угоди представництва, доручення (довіреності), комісії, управління з правом відчуження квартири АДРЕСА_1 ;

-заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам держаної реєстрації прав, а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії прав на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_1 , що в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 48,8 кв.м. Заявник зазначив, що у квітні 2021 року він не зміг попасти до зазначеної квартири, оскільки невідомими особами було змінено замки на дверях. В подальшому заявником було з`ясовано, що 06.04.2021 року невідома особа, від його імені продала належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Зауважив, що жодного договору стосовно продажу квартири він не укладав, та не мав такого наміру, ніяких обтяжень на квартирі не було, повноважень на розпорядження своїм майном він нікому не давав. Окрім того, на дату укладання договору ОСОБА_1 знаходиться на території іншої держави, та фізично не міг знаходитися у нотаріуса. У зв`язку з чим заявник звертатиметься до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує небезпекою відчуження ОСОБА_2 вказаної квартири, що утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суддя, дослідивши матеріали заяви доходить висновку про часткове її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Відповідно до роз`яснень, зазначених в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , який на підставі спірного договору купівлі-продажу від 06.04.2021 року належить ОСОБА_2 , заявник має наміри подати позов про визнання договору купівлі-продажу недійним.

Враховуючи характер відносин, що склались між сторонами, суд приходить до висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача, що полягають в можливому відчужені третім особам спірного нерухомого майна, необхідності докладання позивачем значних зусиль та витрат для захисту стверджуваних ними прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку із чим вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

В частині заборони ОСОБА_2 відчужувати у будь-який спосіб, в тому числі, але не обмежуючись, шляхом внесення до статутного фонду (капіталу) юридичних осіб, а також заборонити ОСОБА_2 укладати будь-які угоди представництва, доручення (довіреності), комісії, управління з правом відчуження квартири АДРЕСА_1 , забороні державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам держаної реєстрації прав, а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії прав на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , суд вважає за необхідне відмовити, оскільки у разі накладення арешту на майно, особи позбавляються права вчиняти будь-які дії щодо нього, накладення заборони на відчуження майна та вчинення щодо нього реєстраційних дій окремо не вимагається.

Враховуючи, що з наданих суду відомостей не вбачається, що вжиття заходів забезпечення позову в обраний судом спосіб може спричинити збитки відповідачів по справі, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна тридцять днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 152, 153, 157 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення учаснику справи копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя М.В.Мурзенко