Провадження № 2/428/510/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретарів судового засідання Колядінцевої П.В., Гуртової К.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебуваючи у цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 в них народилося дві доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 06.08.2009 з нього було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку на утримання дочок. На сьогоднішній день донька ОСОБА_4 проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває повністю на його утриманні. Повертатися та жити з матір`ю донька не збирається.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду та просив звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були присуджені за рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 серпня 2009 року та стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття.

На виконання ухвали суду від 27.01.2020 представником відповідача ОСОБА_3 до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що станом на 01.02.2020 позивач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 31 850, 00 грн., тобто він вводить суд в оману щодо повного утримання ним доньки ОСОБА_6 та на підтвердження цього факту ним не надано жодних доказів. Крім того, в них є ще одна спільна неповнолітня дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також потребує матеріального забезпечення з боку позивача.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та додатково пояснив, що його донька ОСОБА_6 проживає разом з ним та його новою сім`єю з жовтня 2019 року. Проживають вони за двома адресами: у АДРЕСА_2 , а з початку дії карантинних заходів вони живуть у будинку в с. Павлоград. Донька знаходиться на повному його забезпеченні, тому він просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача з моменту фактичного проживання ОСОБА_6 з ним. Він перестав сплачувати аліменти ОСОБА_2 з жовтня 2019 року і про існування заборгованості по аліментам йому відомо. За всі минулі роки аліменти він сплачував не офіційно, а давав гроші особисто відповідачу або передавав через доньку. У зв`язку з тим, що доньці 16 років, вона зростає та потребує додаткових витрат, позивач просить стягнути аліменти з відповідача ОСОБА_2 на його користь на утримання доньки ОСОБА_7 .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що її донька ОСОБА_6 навчається в Лисичанському медичному коледжі та з жовтня 2019 року проживає сама в місті Лисичанську в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де раніше жив її дід (батько позивача), який помер. Батько (позивач по справі) проживає разом зі своєю дружиною та дітьми в с. Павлоград. У неї вдома в м. Лисичанську вона не була, але знає, що донька живе сама з її слів. Тобто батько та ОСОБА_6 живуть окремо один від одного. Оскільки коледж знаходиться в м. Лисичанську, то ОСОБА_6 зручно там жити. З моменту навчання донька спочатку приїжджала додому на вихідні, однак потім за вказівкою батька перестала регулярно її відвідувати. Вважає, що донька почала жити з батьком, тому що він її не контролює та не займається її життям. Матеріально вона допомагає дочці, купує речі, канцелярію в коледж, дає гроші. У позивача існує заборгованість по сплаті аліментів, оскільки він їх ніколи не платив і на руки гроші ніколи не давав. Десь колись через поштове відділення пересилав 50 грн., щоб його не притягнули до відповідальності. Просив її не подавати офіційно на аліменти. Існує рішення суду 2011 року, яким з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох доньок у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. На іншу доньку ОСОБА_8 позивач аліменти не сплачує. У зв`язку з цим відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримала доводи відповідача, позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі.

На підставі клопотання позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_3 , які були задоволені судом, у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона була класним керівником ОСОБА_7 у сьомому та восьмому класі. В шкільному житті доньки приймала участь тільки її мати, приходила на батьківськи збори лише вона. Батько до школи жодного разу не приходив. Зі слів самої ОСОБА_6 їй стало зрозуміло, що між батьками склалися складні взаємовідносини, жили вони окремо один від одного. ОСОБА_6 як учень не була складною дівчинкою, як себе вона вела у сім`ї їй невідомо. Претензій з приводу виховання дитини до матері не було. З сьомого по дев`ятий клас батька жодного разу у школі не було, він тільки телефонував по телефону для вирішення будь-яких питань. Зі слів вона знає, що батько забирав ОСОБА_6 до себе на вихідні дні.

Неповнолітній свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що спочатку з жовтня 2019 року вона проживала разом з батьком у АДРЕСА_2 . Коли почався карантин вони почали жити всі разом з дружиною батька ОСОБА_10 і двома дітьми в с. Павлоград. Сестра ОСОБА_11 залишилася жити з мамою. Батьки живуть окремо з 2004 року. Жити з батьком вона хотіла давно і коли їй виповнилося 15 років вона переїхала жити разом з ним. В першу чергу це зручно, оскільки вона навчається в медичному коледжі в м. Лисичанську. Коли вона сказала матері, що вирішила жити з батьком, вона забрала в неї ключі від квартири і не пускає її додому. З батьком їй більше подобається жити, з матір`ю вона практично не спілкується. Вона забороняє спілкуватися з сестрою ОСОБА_12 , і батькові також. Повним її матеріальним забезпеченням займається батько, дає гроші на проїзд, харчування, купує речі (купив телефон, велосипед), дає гроші в фонд коледжу. Кожний день вона витрачає гроші, які дає їй батько. Коли вона почала жити в м. Лисичанську мати пересилала їй по 100 грн., але не регулярно. За цей період мати купила чоботи, куртку, брюки та костюм. З дружиною батька ОСОБА_10 в неї доброзичливі відносини, вона допомагає їй з навчанням.

Вислухавши позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 28.10.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 84. Батьком дитини записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 14.07.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний актовий запис № 64. Батьком дитини записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

03 лютого 2011 року на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області було змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходів) на тверду грошову суму в розмірі 700 гривень щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття 29 січня 2001 року, або до зміни матеріального становища сторін, що також підтверджується копією виконавчого листа по цивільній справі № 2-298/2011 від 14.02.2011.

Відповідно до копії довідки про неотримання аліментів № 26192 від 02.12.2019, виданої Сєвєродонецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_1 у період з 01.06.2019 по 01.12.2019 згідно з виконавчим листом № 2-298/2011, який видано Сєвєродонецьким міським судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно. Боржником рішення суду не виконується більш ніж 6 місяців.

За період з лютого 2011 року по січень 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 31 850 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за аліментами.

Згідно з копією довідки, виданої Лисичанською міською радою Луганської області, ОСОБА_4 , яка зареєстрована в м. Сєвєродонецьку фактично проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що було підтверджено сусідами.

Згідно з довідкою № 61 від 12.02.2020, виданої Комунальним закладом «Лисичанський медичний коледж», ОСОБА_4 дійсно є студентом І курсу Комунального закладу «Лисичанський медичний коледж» за спеціальністю «223 Медсестринство», спеціалізація «Лікувальна справа». Навчається з 01.09.2019 по 28.06.2023 на денній державній формі навчання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскільки на сьогоднішній день неповнолітня донька ОСОБА_5 проживає разом з ним та перебуває на повному його утриманні, тому слід припинити стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 та стягнути їх з ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідносин, а також його анулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналогічна вимога зазначена у ст. 273 СК України, за якою, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати аліментів можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати аліментів на підставі судового рішення.

Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Отже, в судовому засіданні було встановлено та підтверджено показаннями неповнолітньої ОСОБА_7 , допитаної в якості свідка, що вона дійсно з жовтня 2019 року проживає разом зі своїм батьком позивачем ОСОБА_1 у м. Лисичанську Луганської області та перебуває на повному його утриманні. Факт проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 разом з позивачем в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 не спростований. Водночас є відкрите виконавче провадження про стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 за цей період.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сімейний стан сторін після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 змінився, зокрема, донька ОСОБА_6 на теперішній час проживає з батьком (позивачем) та знаходиться на його утриманні.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Отже, на підставі викладеного вище суд доходить висновку, що змінились обставини, які були встановлені судом під час ухвалення рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей, оскільки на теперішній час позивач проживає разом з неповнолітньою ОСОБА_14 та самостійно утримує її, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 лютого 2011 року у справі № 2-298.

Щодо періоду, з якого слід припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , суд вважає, що доцільним буде припинити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 саме з моменту фактичного проживання останньої з позивачем, тобто починаючи з 01 жовтня 2019 року, оскільки стягнення аліментів у період коли донька знаходилась на його повному матеріальному забезпеченні та проживала разом з ним буде не справедливим.

Щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 суд зазначає наступне.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Ураховуючи те, що відповідачка є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , яка проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, що відповідачка у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини регулярно не надає, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку підлягає частковому задоволенню, оскільки законодавством встановлений розмір на утримання однієї дитини у вигляді 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 536 грн. 80 коп., оскільки позивачем було заявлено дві самостійні позовні вимоги.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 лютого 2011 року у справі № 2-298, починаючи з 01 жовтня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду 12 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_4 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 19.04.2021 року.

Суддя І. С. Посохов