Єдиний унікальний номер 341/428/21
Номер провадження 2/341/521/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 квітня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

встановив :

12.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що проживає та прописана по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить їй на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що вона дійсно є належною власницею житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований її колишній зять відповідач ОСОБА_2 , який протягом останніх трьох років за місцем реєстрації не проживає, у зв`язку з чим порушується її право власності на майно, а саме права користування житловим будинком. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у її домоволодінні.

Відповідач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки, яка повернулась без вручення. Заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не надсилав.

Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Участь у судовому засідання це право, а не обов`язок сторін у справі.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2007, посвідченого державним нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори, на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Більшівцівської селищної ради Галицького району від 15.10.2001 і зареєстрованого у реєстрі № 112, спадкоємцем у зазначеному в заповіті майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 (а. с. 6).

Як убачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.05.2007 ОСОБА_1 належить 1/1 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Суд установив, що відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 18.02.2021 № 12, виданого Більшівцівською селищною радою, ОСОБА_2 зареєстрований, але фактично за місцем реєстрації не проживає. Зі слів сусідів ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживає протягом двох років (а. с. 8).

Факт відсутності відповідача протягом останніх двох років за зареєстрованим місцем проживання підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили, що проживають по сусідству домогосподарства позивачки, ОСОБА_2 протягом двох років не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Досліджуючи та оцінюючи наявні докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами за своєю природою є цивільно-правовими, регулюються ЦК України щодо права власності та захисту права власності та положеннями ЖК України.

Права власника житлового будинку визначені у статті 383 ЦК України і статті 150 ЖК України, які передбачають, що власник майна має право використовувати помешкання житлового будинку, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до змісту частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення призначені та придатні для постійного проживання в них.

Також, відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Зокрема, стаття 72 ЖК України передбачає визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з статтею 71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за умови її відсутності понад шість місяців без поважних причин, за виключенням випадків.

Відповідно до пункту 34 Постанови ПВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідач зареєстрований у домоволодінні, який належить на праві власності позивачу. Відомостей про укладання будь-яких угод про порядок користування жилим приміщенням між сторонами судом не установлено.

Водночас, як установлено у судовому засіданні, на момент звернення з позовом до суду відповідач не проживає у вказаному житловому будинку протягом більше двох років та не є власником спірного житла. Також зі слів позивачки, уже більше двох років не є членом сім`ї, оскільки розлучився із донькою позивачки.

З урахуванням наведеного вище, враховуючи те, що позивачка є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , відповідач у вказаному будинку на протязі двох років не проживає, в утриманні цього житла участі не бере, ним не користується, не сплачує витрати за обслуговування будинку, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення цього позову.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,81, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 280-281, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 317, 321, 405 ЦК України, суд

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його скасування.

Учасники:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: с. Лиса підгаєцького району Тернопільської області.

СуддяМ. Р. Мергель