Справа № 710/1390/19
Провадження № 4-с/710/3/21
УХВАЛА

19.04.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сивоконя С.С.,

за участі секретаря судового засідання Бобильової І.В.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Сірмана В.А.,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола скаргу адвоката Різник Вікторії Павлівни в інтересах скаржника ОСОБА_3 до в.о. начальника Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірмана Віталія Анатолійовича про визнання рішення неправомірним

ВСТАНОВИВ:

09.04.2021 представник скаржника звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, в якій просив визнати рішення в.о. начальника Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірмана Віталія Анатолійовича у формі відповіді на заяву від 01.04.2021 №1261 про відмову у зарахуванні коштів в сумі 21843,53 грн неправомірним; зобов`язати в.о. начальника Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірмана В. А. зарахувати суму коштів 21843,53 грн, яка була перерахована на карткові рахунки ОСОБА_4 в період з 22.06.2018 по 23.05.2019, в рахунок погашення аліментів ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №58582976 за судовим наказом Шполянського районного суду Черкаської області №2-н/710/55/18 виданим 11.10.2018; зобов`язати в.о. начальника Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірмана В. А. здійснити розрахунок заборгованості по аліментах відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням суми коштів в розмірі 21843,53 грн, який надати у встановлений законом строк сторонам виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги вказано, що 10 липня 2018 року Шполянським районним судом Черкаської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повнолітня. За усним дорученням боржника ОСОБА_3 в період часу з 22.06.2018 по 23.05.2019 його батько ОСОБА_5 перераховував на карткові рахунки стягувача ОСОБА_2 грошові кошти в рахунок погашення аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08 лютого 2021 року було подано заяву до Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій ставилася вимога зарахувати суму коштів 21843,53 грн, яка була перерахована на карткові рахунки ОСОБА_2 в період з 22.06.2018 по 23.05.2019, в рахунок погашення аліментів ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №58582976 за судовим наказом Шполянського районного суду Черкаської області №2-н/710/55/18 від 11.10.2018 та здійснити розрахунок заборгованості по аліментах відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», який надати у встановлений законом строк представнику боржника ОСОБА_3 адвокату Різник В.П. 01 квітня 2021 року представником боржника ОСОБА_3 отримано рішення в.о. начальника Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірмана В.А. у формі відповіді на заяву від 01.04.2021 №1261, згідно якої зарахувати кошти в сумі 21843,53 грн, сплачені в період з 22.06.2018 по 23.05.2019 в рахунок сплати аліментів не має можливості, оскільки постановою Черкаського апеляційного суду №710/1390/19, провадження №22-ц/821/1383/20 від 19 серпня 2020 року не зобов`язано Шполянський районний відділ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) зарахувати вищевказану суму в рахунок сплати аліментів. Представник скаржника вважає, що вищевказане рішення ОСОБА_7 , в якого на виконанні перебуває виконавче провадження №58582976 із примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів, є неправомірним. Незважаючи на всі відомі державному виконавцю обставини та надані боржником докази, він проігнорував їх та прийняв неправомірне рішення про відмову у зарахуванні коштів у сумі 21843,53 грн в рахунок сплати аліментів.

Представник скаржника ОСОБА_1 у судове засідання з`явилася, скаргу підтримала та просила її задовольнити. Скаргу мотивувала тим, що рішенням Черкаського апеляційного суду по цивільній справі №710/1390/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів встановлено, що перераховані кошти ОСОБА_5 за період з 22.06.2018 по 25.03.2019 є такими, що сплачені в якості аліментів.

У судове засідання з`явився в.о. начальника Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірман В.А., просив у задоволенні скарги відмовити, мотивувавши це тим, що рішенням Черкаського апеляційного суду його не було зобов`язано зарахувати зазначені кошти в рахунок сплати аліментів, крім того стягувач ОСОБА_2 заперечувала, що кошти перераховані ОСОБА_5 є аліментами.

Також у судове засідання з`явилася стягувач ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення скарги у повному обсязі та вважає що перераховані кошти ОСОБА_5 не є аліментами, які підлягають стягненню згідно судового наказу Шполянського районного суду Черкаської області від 10 липня 2018 року, справа №710/636/18. Вказані кошти сплачувалися за усною домовленістю між скаржником та стягувачем у рахунок аліментів на дитину за 2016-2018 роки.

Суд, дослідивши матеріали скарги та наявні в справі докази, дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно судового наказу виданого Шполянським районним судом Черкаської області від 10.07.2018, справа №710/636/18, з ОСОБА_3 стягнено аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повнолітня, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.03.2019 ВП №58582976, в.о. начальника Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірманом В.А. відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №2-н/710/55/18 виданого 11.10.2018 (а.с.14, 15).

Згідно рішення Черкаського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року, яким розглянуто апеляційну скаргу позивача на рішення Шполянського районного суду Черкаської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний виконавець Шполянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, колегія суддів вважає вірним висновки суду першої інстанції про те, що кошти у сумі 21510,47 грн перераховані за період з 22.06.2018 по 25.03.2019 є такими, що сплачені в якості аліментів, оскільки хоча судовий наказ, за яким виникло зобов`язання у боржника і виданий судом 10.07.2018, однак аліменти стягуються з боржника з моменту звернення заявника до суду з заявою про видачу судового наказу, тобто з 18.05.2018 (а.с.54).

Судом Шполянського районного суду Черкаської області у вищезазначеному рішенні по цивільній справі за №710/1390/19 було встановлено, що на підставі наявних банківських документів ОСОБА_5 було перераховано на карткові рахунки ОСОБА_2 з 22.06.2018 по 25.03.2019 суму коштів у розмірі 21843,53 грн (а.с.47).

Статтею 129-1 Конституції України констатовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Водночас, відповідно до приписів ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов`язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Предметом розгляду скарг, поданих у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, є саме законність чи незаконність дій, бездіяльності та рішень державного виконавця.

Так, відповідно до суті даної скарги, предметом її розгляду є не саме рішення державного виконавця, яке полягало у відмові в зарахуванні коштів у сумі 21843,53 в розрахунок сплачених аліментів, а бездіяльність державного виконавця яка полягала у нездійсненні ним обов`язку проведення розрахунку з урахуванням вказаних представником скаржника платежів.

Відповідно до частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

Шполянський районний суд Черкаської області з висновками якого погодився Черкаський апеляційний суд, у рішенні від 16.06.2020 по цивільній справі №710/1390/19 встановив, що ОСОБА_5 було перераховано на карткові рахунки ОСОБА_2 з 22.06.2018 по 25.03.2019 суму коштів у розмірі 21843,53 грн в якості аліментів.

Суд вважає, що представником скаржника передчасно заявлено вимогу про здійснення розрахунку заборгованості по аліментах з урахуванням коштів у розмірі 21843,53 грн.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, з метою недопущення порушення прав ОСОБА_3 , суд доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню в частині обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП №58582976 з урахуванням коштів, перерахованих ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_2 у якості аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 за період з 22 червня 2018 року по 23 травня 2019 року, на загальну суму 21843,53 гривень.

Керуючись ст. 76-81,258-260,447-452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката Різник Вікторії Павлівни в інтересах скаржника ОСОБА_3 до в.о. начальника Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірмана Віталія Анатолійовича задовольнити частково.

Зобов`язати в.о. начальника Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірмана Віталія Анатолійовича обчислити розмір заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП №58582976 зарахувавши кошти перераховані ОСОБА_5 на банківські карткові рахунки ОСОБА_2 за період з 22 червня 2018 року по 23 травня 2019 року, на загальну суму 21843,53 грн (двадцять одну тисячу вісімсот сорок три гривні 53 копійки), у якості аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя С.С. Сивокінь