справа № 489/6692/20 провадження №2/489/938/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову послався на те, що сторони з 18.06.2010 по січень 2019 року перебували у шлюбі. В період шлюбу придбали за договором купівлі-продажу від 17.11.2014 житловий будинок по АДРЕСА_1 . При укладені в нотаріуса договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку власником була записана ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі. За рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.12.2018 шлюб між сторонами було розірвано. Позивач вважає, що вказаний житловий будинок є спільною сумісною власності і бажає зареєструвати право на належну йому частку, що заперечує його колишня дружина, тому змушений звернутися до суду.

Відповідач 01.03.2021 подала відзив на вказану позовну заяву, в якому посилаючись на те, що позивачем не додано до позовної заяви копій правовстановлюючих документів на спірний будинок, а поданий ним висновок про вартість будинку не є допустимим та достовірним доказом, оскільки зроблений без технічної документації, яка наявна лише у відповідача, та без підпису замовника такої оцінки, а тому не може бути врахований при розгляді справи, просила відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.01.2021 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.01.2021 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на 1/2 частку будинку по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.03.2021 постановлено продовжити строку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, з урахуванням строку, необхідного для надання позивачем відповіді на відзив, встановленого ухвалою про відкриття провадження.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для реалізації сторонами судового захисту своїх прав та інтересів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони у період з 18.06.2010 по 13.01.2019 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.12.2018.

В період шлюбу сторони придбали за договором купівлі-продажу від 17.11.2014 житловий будинок по АДРЕСА_1 . При укладені в нотаріуса договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку власником була записана ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі.

Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 03.12.2020, право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за відповідачем 17.11.2014.

За статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої, другої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Тобто, майно, набуде подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя навіть у разі здійснення державної реєстрації на ім`я лише одного з них.

Відповідно до частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, то належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 572 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю.

Враховуючи зазначені норми, суд робить висновок, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , який придбаний в період шлюбу сторін, право власності на який зареєстроване лише за ОСОБА_2 , є об`єктом права їх спільної сумісної власності.

Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно статтею 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Домовленості між співвласниками щодо розміру часток вказаної нерухомості не існувало, отже ці частки є рівними.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, враховуючи, що спірний будинок був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, між сторонами відсутній шлюбний договір, будь-яка домовленість про розподіл майна, а спірна нерухомість є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Твердження відповідача про недостовірність оцінки спірного нерухомого майна суд до уваги не приймає, оскільки з огляду на підстави та предмет позову вони не мають значення.

Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи, що спір розглянутий судом, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.01.2021 у справі № 489/66920/20 (провадження № 2-з/489/6/21) підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір судового збору, сплачений позивачем при подачі позову у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Решту 1/2 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 залишити у власності ОСОБА_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.01.2021 у справі № 489/66920/20 (провадження № 2-з/489/6/21) на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , зареєстрованому на праві власності за ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду виготовлено 23.04.2021.

Суддя І.В. Коваленко