Справа № 570/550/21
Номер провадження 2/570/643/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.,

представника позивача - адвоката Спічек Г.В.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (підготовче судове засідання) цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення частки спадкодавця у майні, що на праві спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 . Єдиним спадкоємцем, хто після смерті подав заяву про прийняття спадщини, є позивач.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_5 . Спадкоємцями після смерті батька позивача є позивач та його сестри ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав їм на праві спільної сумісної власності як подружжю.

Як спадкоємець першої черги після смерті матері позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини. Однак, оформити свої спадкові права позивач не має можливості, оскільки не визначені частки матері та батька у праві власності на житловий будинок, що входять до складу спадкового майна.

З огляду на наведене, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про визначення часток спадкодавців у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує, просить задоволити, та просить справу розглядати без його участі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Надала пояснення щодо вищезазначених обставин.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько сторін - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини звернулись позивач та його сестри ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Спадковим майном після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва від 08.04.2002 про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , будинковолодіння на праві приватної власності належало ОСОБА_5 .

Однак, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 придбав будинок, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 60 СК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, з урахуванням положень статті 60 Сімейного кодексу України вищевказане майно належало ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності з моменту державної реєстрації права власності, тобто з 08.04.2002 року.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, а виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

При ухваленні рішення суд бере також до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплену в п. 3.4. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1,2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2".

За таких обставин суд вважає, що розмір частки спадкодавців у спільній сумісній власності на зазначене майно становить по 1/2 частині.

Зважаючи на наявні матеріали справи суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги можуть бути задоволені, а тому позов підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 - 142 ЦПК України.

Позивач не заявив про те, щоб понесені ним судові витрати були стягнуті з відповідача на його користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивач не бажає відшкодовувати понесені ним судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі заявлених позивачем вимог. Таким чином понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього ж.

В той же час позивачу слід повернути 50 % сплаченого ним судового збору в порядку ст. 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141-142, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення частки спадкодавця у майні, що на праві спільної сумісної власності - задоволити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , становить 1/2 частку.

Повернути ОСОБА_3 454 грн. 00 коп. - 50 % судових витрат (судовий збір), що був сплачений в загальному розмірі 908, 00 грн., відповідно до реквізитів квитанції №54065140 в АТ «УКРГАЗБАНК» від 02.02.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ).

Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомий, мешканка АДРЕСА_3 )

Відповідачка: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП суду невідомий, мешканка АДРЕСА_4 )

Суддя Красовський О.О.