Справа № 703/1232/21
УХВАЛА

19 квітня 2021 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Кирилюк Н.А., одержавши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу», третя особа: Кіровоградська філія Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу», про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 подав позов до ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу», в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ про проведення службового розслідування у Кіровоградській філії ДП «ЦСЕНСМ», поновити його на посаді директора та стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам, встановленим статтею 177 ЦПК України.

Зокрема, в порушення вимог ст. 177 ч. 4 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Посилання позивача на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору в частині цих вимог є безпідставним, оскільки позивачі у справах за вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком двох категорій позовів: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

В постанові Верховного Суду від 21.12.2019 р. (справа №243/10489/17-ц ) зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці» , тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» , згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Крім того, не є підставою для звільнення і вимога про поновлення на роботі. Правовою підставою для поновлення на роботі є ст. 235 КЗпП України. У ній зазначені такі причини, за якими можливо і потрібно поновити працівника на роботі:

звільнення без законних підстав;

незаконне переведення на іншу роботу.

В даному випадку позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на незаконному відстороненні від роботи.

Згідно ст. 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Суд вважає, що вимога про поновлення на роботі є похідною від вимоги про скасування наказу і стосується одних правовідносин.

Таким чином, позивачу потрібно було сплатити 908 грн судового збору за вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про проведення службового розслідування, поновлення на роботі (одна вимога немайнового характеру) та судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 908 грн (одна вимога майнова характеру), що разом становить 1816 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу», третя особа: Кіровоградська філія Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу», про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати позивачу можливість протягом 10 днів з дня отримання ухвали усунути недоліки позову, шляхом подання до суду документу про сплату 1816 грн 00 коп судового збору (одержувач: ГУК у Черк.обл/тг м. Сміла/22030101, код ЄДРПО: 37930566, банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101 рахунок: UA0023753).

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя : Н.А. Кирилюк