справа № 198/125/21
провадження № 2-з/0198/6/21
УХВАЛА

20.04.2021 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого зазначила, що 16.08.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис № 2826 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» кредитної заборгованості в розмірі 39 533,95 грн.

На підставі заяви АТ «БАНК ФОРВАРД» про примусове виконання виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. здійснюється виконавче провадження № 60280198.

Однак, ОСОБА_1 вважає виконавчий напис № 2826 від 16.08.2019, вчинений приватним нотаріусом Кондратюком В.С., про стягнення з неї на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 39 533,95 грн. незаконним, оскільки наявний спір щодо суми кредитної заборгованості, а виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог закону.

Разом з позовом позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 2826 від 16.08.2019.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що в рамках вжитих приватним виконавцем заходів з примусового виконання вказаного виконавчого напису накладено арешт на її банківський рахунок, тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання відповідного рішення суду, оскільки у випадку виконання виконавчого напису буде істотно ускладнено ефективний судовий захист.

Ознайомившись з матеріалами позову та заяви про його забезпечення, суд доходить таких висновків.

Нормами статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Згідно з частиною 1 статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову серед іншого повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову передбачені ст. 150 ЦПК України, одним з яких є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу вищезазначених положень процесуального закону випливає, що поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог та захист порушених прав позивача.

Разом з тим, обґрунтування необхідності застосування конкретного виду забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 81 ЦПК України, тобто обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, посилаючись на те, що приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи та накладено арешт на її банківський рахунок, ОСОБА_1 не надає жодного доказу на підтвердження таких обставин, хоча як сторона виконавчого провадження в силу ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» має право безперешкодно ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, а в силу ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» як клієнт отримувати від банку інформацію про стан своїх рахунків, їх вид та здійснювані за ними операції. Також позивачка не надає доказів наявності на рахунку коштів та, як наслідок, неможливість розпорядження ними.

Заява про забезпечення позову містить лише загальні фрази, формулювання щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з метою запобігання істотному ускладненню чи унеможливленню виконання рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд зазначає, що крім захисту прав та інтересів учасника справи, мета вжиття заходів забезпечення позову як процесуальної дії полягає в тому, щоб гарантувати виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Натомість заявниця не навела обґрунтування яким чином незабезпечення позову у спосіб зупинення стягнення за виконавчим написом може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, за змістом статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна розглядатись судом за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Однак, ухвалою Юр`ївського районного суду від 20 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «БАНК ФОРВАРД» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Кондратюка В.С. від 16.08.2019 № 2826 таким, що не підлягає виконанню залишено без руху, оскільки серед іншого позивачкою не зазначено доказів на підтвердження тієї обставини, що примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Кондратюка В.С. від 16.08.2019 № 2826 здійснюється за територіальною юрисдикцією Юр`ївського районного суду.

Таким чином, на підставі поданих документів суд позбавлений можливості пересвідчитись, що справа дійсно підсудна Юр`ївському районному суду Дніпропетровської області.

З огляду на все вказане вище, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258, 260, 261, 352, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення або підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення або складення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 21.04.2021.

Суддя І. О. Гайдар