ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 646/798/21

провадження № 22-ц/818/2597/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

скаржник (стягував) ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

особа дії, якої оскаржуються державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобдському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шевелева А.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року, ухвалену у складі Сіренко Ю.Ю.,-

УСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії бездіяльність державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шевелевої А.О. у виконавчому провадженні № 60830044.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що положеннями ч. 4 ст. 183 ЦПК України, яка передбачає повернення скарги заявнику, якщо та подана з порушенням вимог ч.2 ст. 183 ЦПК України, та обґрунтована тим, що заявником не надано суду доказів надіслання заяви та доданих до неї документів боржнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання суду на ст. 183 ЦПК України необґрунтоване, оскільки зазначена норма встановлює вимоги до заяви по суті справи у позовному провадженні, якими є: позовна заява, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення тощо. Також зазначає, що ст. 447 ЦПК не містить обв`язку скаржника (позивача) при поданні позову надавати докази надіслання іншим учасникам відповідної заяви. Крім того, зазначена скарга не відноситься до п.п. 17.4 п. 17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України. Скаргу було подану на бездіяльність державного виконавця Міжрайонного ВДВС.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повертаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником в порушення ч. 2 ст.183 ЦПК України не надано доказів надсилання скарги з додатками усім учасникам справи, а тому дійшов висновку про повернення скарги на підставі положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Право на звернення із скаргою до суду, подання скарги та строки для звернення зі скаргою, порядок розгляду скарги визначені статтями 447-450 ЦПК України розділу VII ЦПК України, який має назву «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Однак, обов`язкових вимог щодо форми та змісту скарги, поданої в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, розділом VII ЦПК України не визначено.

Разом з тим, статтею 183 ЦПК України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст.183 ЦПК України, зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року, який набрав чинності 8 лютого 2020 року, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

З викладеного вбачається, що цивільно-процесуальним законодавством, зокрема абзацом 2 частини 2 статті 183 ЦПК України, передбачено обов`язкове подання до скарги, поданої в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не було долучено доказів надіслання скарги іншим учасникам справи під час подання скарги до суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Міжрайонного ВДВС подана з порушенням вимог абз. 2 ч. 2 ст.183 ЦПК України, тому висновок суду першої інстанції про повернення скарги без розгляду з підстав неподання доказів надіслання скарги з додатками усім учасникам справи є правильним.

Вбачається, що спеціальна норма, яка визначає порядок подання скарги на бездіяльність (дії) державного виконавця, визначена ст. 447-450 ЦПК України, не передбачає вищевказаних дій, між тим оскільки у розділі VII ЦПК України законодавцем не визначено вимог до форми та змісту скарги, а тому при поданні такої слід керуватись загальними вимогами, передбаченими статтею 183 ЦПК України. При цьому норма ч. 2 ст. 183 ЦПК України прямо вказує на те, що зазначені вимоги стосуються скарг, які подаються в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 19 квітня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук