Справа № 541/2371/20
Провадження № 2-п/541/7/2021
У Х В А Л А

19 квітня 2021 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Акрітова Павла Костянтиновича про перегляд заочного рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року, ухваленого у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

26 березня 2021 року представник відповідач ОСОБА_2 , адвокат Акрітов П.К. звернувся до суду з заявою перегляд заочного рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року, ухваленого у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи вимоги свого довірителя адвокат зазначає, що заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року по справі № 541/2371/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено та розірвано шлюб укладений 07 березня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , стягнуто 840,80 гривень судових витрат. Посилається на те, що справу розглянуто в його відсутність. Вважає за можливе збереження сім`ї, відповідно позов не визнає та заперечує проти розірвання шлюбу.

ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на надання заперечення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник, адвокат Акрітов П.К. не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала стосовно вказаної заяви, вважала, що підстави для її задоволення відсутні. Повідомила, що вони тривалий час проживають окремо, її рішення про розірвання шлюбу є остаточним та підтримується дітьми.

Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Судом встановлено, що заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 07 березня 2003 року у Високопільські сільській раді актовий запис № 7, розірвано.

Як вбачається з матеріалів, судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання. Про виклик відповідача в судові засідання свідчать конверти з відмітками «за відсутності отримувача» за адресою АДРЕСА_1 (дата судового розгляду 05.02.2021) (а.с.20,21), крім цього, виклик відповідач було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на 05.02.2021 (а.с.22). Про судовий розгляд 26.02.2021: за допомогою смс-повідомлення, яке було отримане відповідачем 09.02.2021 о 09 годині 02 хв. (а.с.27), судові повістки направлені судом за всіма відомими адресами повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» за адресою АДРЕСА_1 (а.с.29,30), «адресат відсутній за вказаною адресою» АДРЕСА_2 (а.с.31,32).

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Нормою ч. 1ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності двох умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Судом встановлено, що справу було розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Так, заявник вважає, що сторони не втратили одне до одного почуття любові та поваги, а шлюб їхній ще можна зберегти. Позов не визнає та заперечує проти розірвання шлюбу.

Разом із тим суд зазначає, що докази, на які посилається заявник у заяві про перегляд заочного рішення не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно частини 1статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб фактично припинив існування та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивачки. При цьому, позивачка категорично заперечує проти скасування заочного рішення, вказує про те, що із відповідачем вони не помирилися.

Судом встановлено, що за час розгляду справи, після винесення рішення суду та до часу розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду сторони не помирилися, що свідчить про небажання позивачки зберегти сім`ю.

Суд вважає, що незгода відповідача на розірвання шлюбу не може бути підставою для скасування заочного рішення суду, оскільки це буде суперечити інтересам позивача.

За приписами п. 1 ч. 3ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Отже, враховуючи те, що відповідачем не були надані докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи судом, суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 287-288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Акрітова Павла Костянтиновича про перегляд заочного рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2021 року, ухваленого у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. А. Городівський