Ухвала

22 квітня 2021 року

м. Київ

справа №755/11488/16-ц

провадження №61-15750св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С.,

розглянув заяву судді Ткачука О. С. про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання свідоцтва про право власності недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання свідоцтва про право власності недійсним.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У січні 2021 року справу № 755/11488/16-ц передано до Верховного Суду.

Суддя Ткачук О. С. заявив самовідвід у справі з метою недопущення виникнення обставин, що можуть викликати сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя Ткачук О. С. обґрунтовує заяву тим, що він у складі Великої Палати Верховного Суду брав участь у розгляді іншої справи за участю тих самих сторін, зокрема у справі № 755/9215/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Управління держреєстрації ГТУЮ у місті Києві, про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку.

Колегія суддів за результатами вивчення поданої заяви зробила висновок, що заява про самовідвід не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (§§ 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Таким чином, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є одночасне існування як суб`єктивного, так і об`єктивного критеріїв.

Колегія суддів дійшла висновку, що повідомлені обставини суддею Ткачуком О. С. свідчать виключно про вірогідність існування лише об`єктивного критерію, проте не доводять існування суб`єктивного критерію, а тому колегія суддів не встановила підстав для сумнівів в особистій неупередженості та безсторонності судді Ткачука О. С., а відповідно й перешкод для продовження розгляду справи за участі судді Ткачука О. С.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні заяви судді Ткачука О. С. про самовідвід.

Додатково необхідно враховувати, що розгляд справи у суді касаційної інстанції здійснюється колегіально, попередній розгляд справи у складі колегії з трьох суддів, а тому відсутні переконливі підстави для задоволення заяви про самовідвід судді Ткачука О.С., оскільки наявні суб`єктивні та об`єктивні критерії безсторонності та неупередженості складу суду, що розглядає касаційну скаргу ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 33, 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву судді Ткачука Олега Степановича про самовідвід залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук