Провадження №2-з/748/16/21
Єдиний унікальний № 748/903/21
У Х В А Л А

16 квітня 2021 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Меженнікова С.П., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича про вжиття заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И Л А :

14 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Вороньківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області Беляєва Катерини Андріївни про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності.

Також 14 квітня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Касьяненко Дмитром Леонідовичем подано заяву про забезпечення позову способом :

накладення арешту на спірне нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборони Акціонерному товариству «Альфа-Банк» здійснювати дії щодо примусового входження в житловий будинок по АДРЕСА_1 ;

заборони Акціонерному товариству «Альфа-Банк» здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в житловому будинку по АДРЕСА_1 ;

- заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що предметом даного позову є захист майнових прав позивача на спірне нерухоме майно, проте внаслідок реєстрації права власності на предмет іпотеки за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ « АЛЬФА-БАНК», останнє набуло всіх правомочностей власника, якими є право володіння, користування та розпорядження житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Посилався на те, що несвоєчасне вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок та у вигляді заборони відповідним органам здійснювати будь-які реєстраційні дії може стати перешкодою для належного та повного захисту і відновлення порушених цивільних прав позивача, у зв`язку з тим, що вказане майно може бути відчужено товариством на користь третіх осіб. Крім того є необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на примусове входження в зазначений вище житловий будинок, який є предметом іпотеки, оскільки вказаний будинок є єдиним житлом позивача та його родини.

Також звертав увагу на те, що вказані в заяві заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам ОСОБА_1 про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, оскільки здійснення подальшого відчуження майна призведе до зміни сторін зобов`язання та обрання нового способу захисту.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п.п.1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Також заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, враховуючи зміст ч.2 ст. 149 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають на меті ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Вороньківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області Беляєва Катерини Андріївни в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Вороньківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області Беляєвої Катерини Андріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2019, р.№45684504, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на житловий будинк по АДРЕСА_1 та області за АТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ « АЛЬФА-БАНК»;

скасувати запис про право власності №30440375 від 21.02.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення державного реєстратора Беляєвої Катерини Андріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2019 року, р.№45684504.

Отже, предметом спору у даній справі є не зазначений житловий будинок, а рішення державного реєстратора Вороньківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області Беляєвої Катерини Андріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2019 року, р.№45684504.

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру, а заявлений позивачем захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинк по АДРЕСА_1 , є неспівмірним із заявленими вимогами, що відповідає правовим висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18 та в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 127/220/19, в яких вказано, що вид забезпечення позову - накладення арешту на квартиру неспівмірний із предметом позову про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності.

Також, на думку суду, обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони АТ «Альфа-Банк» здійснювати дії щодо примусового входження до житлового будинку по АДРЕСА_1 , не направлений на забезпечення виконання можливого рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності та не забезпечить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову вказаними способами, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого королівства») положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що забезпечення даного позову шляхом заборони АТ «Альфа-Банк» здійснювати дії щодо примусового входження в житловий будинок фактично унеможливлює право володіння та користування спірною квартирою її власником, яким на даний час є АТ «Альфа-Банк» .

До того ж, позивач у своїй заяві не навів беззаперечних доводів, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на житловий будинок та заборони здійснювати дії щодо примусового входження у вказаний будинок може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду, у випадку задоволення позову про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності. Інших позовних вимог позов не містить.

Разом з тим, враховуючи, що позивач просить скасувати рішення та запис державного реєстратора про реєстрацію права власності АТ «Альфа-Банк» на спірний будинок, суд вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді встановлення заборони здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в житловому будинку є співмірними з позовними вимогам.

Захід забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 25 вересня 2020 року у справі №201/12570/18.

Також, суд вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірного будинку відповідає предмету позову, і вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

За таких обставин, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-159,260,353,354ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення позову, - задовольнити частково.

В якості забезпечення позову заборонити Акціонерному товариству «Альфа-Банк» здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

В якості забезпечення позову заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших вимог заяви про забезпечення позову, відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Боржник: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , місцезнаходження: м.Київ, вул. В.Васильківська, 100.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області.

Суддя С.П. Меженнікова