ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 квітня 2021 року

м. Харків

Справа № 644/1283/20

Провадження № 22-ц/818/777/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення та гарячої води, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2020 року, ухвалене суддею Горчаковою О.І., -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення та гарячої води.

В обгрунтування позову зазначає, що вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та здійснює оплату за комунальні послуги за дану квартиру. Вважає, що її права, як споживача житлово- комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води порушені відповідачем, оскільки у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої і також завищеної ціни на природний газ. Вважала, що їй як споживачу житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води вказані послуги в період із 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року надавалися за вартістю, до складу яких входили витрати на придбання природного газу, за ціною, визнаною рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року по справі № 826/9665/16, незаконною та економічно необґрунтованою.

Просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01 жовтня 2015 року було затверджене Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.

Так, п. 16, зокрема, визначено, що НАК Нафтогаз України постачає природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), яка у період з 01.10.2015 року по 30.04.2016 року включно визначається для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення населенню для виробників теплової енергії, які безпосередньо приєднані до магістральних газопроводів, - в розмірі 1843,28грн. за 1000куб.м.; для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення для всіх інших виробників теплової енергії - 1770,74 грн. за 1000 куб.м.

Постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року до вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України № 758 внесено зміни.

Так, п. 16 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) викладено у новій редакції, за змістом якої, зокрема, ПАТ «НАК «Нафтогаз України у період з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною з метою надання послуг з опалення населенню в розмірі 4942 грн. за 1000 куб.м.

Вказує, що внаслідок прийнятті постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року ціна на газ була збільшена на 3 098,72грн., тобто 2,68 разів.

У період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року нею було сплачено на рахунок відповідача за централізоване опалення 29 756,90грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року у справі №826/9665/16, постанову Кабінету Міністрів України №315 від 27 квітня 2016 року Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758 визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року. Зазначене рішення Окружного адміністративного суду м. Києва набуло законної сили 08 липня 2019 року після прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 08 липня 2019 року про залишення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва без змін.

Вважає, що оскільки постанову Кабінету Міністрів України №315 від 27 квітня 2016 року, якою були встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року, тому відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи про залишення позову без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги фактично спрямовані на визнання юридичного факту (встановлення нової ціни на природний газ) та внесення змін до Договору у спосіб, не передбачений ЦК України.

Проте, погодитися з таким висновком колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг, які надає їй КП «Харківські теплові мережі».

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищені за рахунок включення до їхньої собівартості завищеної ціни на природний газ, яка у подальшому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року по справі № 826/9665/16 була незаконною та економічно необґрунтованою. За таких обставин відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищевказаний період.

Згідно ч.1 ст.76 та ч.1 ст.81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Матеріали справи свідчать, що 27 липня 2019 року ОСОБА_1 зверталася до КП «Харківські теплові мережі» із заявою про здійснення перерахунку сплачених сум за централізоване опалення квартири де він мешкає, і є споживачем комунальних послуг - централізованого опалення .

Як вбачається з відповіді КП «Харківські теплові мережі» від 14 серпня 2019 року для здійснення перерахунку послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, необхідно встановлення уповноваженим органом тарифів на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з урахуванням судового рішення по справі №826/6965/16 та перерахунку вартості газу, придбаного КП «Харківські теплові мережі» у НАК «Нафтогаз Україна» за ціною передбаченою постановою Кабінетом Міністрів України від 27 квітня 2016 року №315. Після прийняття відповідних нормативних актів та перерахунку вартості газу, будуть підстави для здійснення перерахунку вартості послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період дії ціни на природний газ для виробників теплової енергії, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року №315.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон).

Так, положення ч.1 ст.6, ч.1 ст.12 Закону передбачено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.20 Закону споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Частинами 1 та 2 ст.32 Закону передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Частиною 4 статті 5 «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у в сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є державним колегіальним органом, що здійснює регулювання діяльності у сфері теплопостачання (крім діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні або поновлювані джерела енергії), централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів для об`єктів, які обслуговують населені пункти з чисельністю населення понад 100 тисяч осіб, та об`єктів з потужністю перероблення чи захоронення понад 50 тисяч тонн або 200 тисяч метрів кубічних побутових відходів на рік.

Постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) №377 від 24 березня 2016 року було затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (надалі - Порядок).

Згідно з п.1.2 Порядку, він застосовується під час установлення НКРЕКП тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у п.1.1 цього розділу, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.

Тарифом на надання послуг з централізованого опалення є вартість надання одиниці послуги з централізованого опалення відповідної якості, розрахована на основі економічно обґрунтованих планових витрат з урахуванням витрат на покриття витрат, планового прибутку, врахованого у тарифі на теплову енергію, які встановлюються НКРЕКП з урахуванням податку на додану вартість.

Таким чином, ціна на паливно-енергетичні ресурси є складовою прямих матеріальних витрат, які включаються до складу планової виробничої собівартості, що входить до структури тарифу на послуги з централізованого опалення.

Постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01 жовтня 2015 року було затверджене Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період).

Пунктом 5 цієї постанови визначено, що ця постанова діє з 01 жовтня 2015 року по 01 квітня 2017 року.

Згідно п.3.4 цього Положення (у редакції станом на 31 березня 2016 року), ним покладається, зокрема, обов`язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та в порядку, що визначені п.п.15-17 цього Положення.

Так, п. 16 цього Положення, зокрема, визначено, що НАК Нафтогаз України постачає природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), яка у період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2016 року включно визначається для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення населенню для виробників теплової енергії, які безпосередньо приєднані до магістральних газопроводів, - в розмірі 1843,28грн. за 1000куб.м.; для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення для всіх інших виробників теплової енергії - 1770,74 грн. за 1000куб.м.

Постановою Кабінету Міністрів України №315 від 27 квітня 2016 року, на яку посилається позивачка, до вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України №758 внесено зміни.

Так, п.16 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) викладено у новій редакції, за змістом якої, зокрема, ПАТ «НАК «Нафтогаз України у період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною з метою надання послуг з опалення населенню в розмірі 4942грн. за 1000куб.м.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року у справі №826/9665/16, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного судом від 08 липня 2019 року, постанову Кабінету Міністрів України №315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року» №758 визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №187 від 22 березня 2017 року затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Ця постанова чинна у період з 01 квітня 2017 року по 01 листопада 2018 року (п. 3 постанови).

Пунктом 3.4 зазначеного Положення визначено, зокрема, обов`язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).

За змістом п.12 Положення постачання природного газу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється за цінами, визначеними відповідно до пункту 13 цього Положення.

Згідно п.13 Положення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з 01 квітня 2017 року здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 10-12 цього Положення для виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення населенню за ціною, що становить 4942грн. за 1000куб. метрів (без урахування податку на додану вартість, тарифів на транспортування та розподіл природного газу, які підлягають обов`язковій оплаті відповідно до умов договорів розподілу природного газу та величини торговельної надбавки (націнки) постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, максимальний рівень якої визначений п. 14 цього Положення).

У постанові Великої Палати Верховного Суду №757/31606/15-ц викладено висновок, що в разі відміни судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок.

Разом з тим, як зазначалось вище рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року у справі №826/9665/16, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного судом від 08 липня 2019 року, було визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року, постанову Кабінету Міністрів України №315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року» №758, на виконання якої були підвищені тарифи на послугу з централізованого опалення шляхом внесення змін до постанови НКРЕКП, якою встановлені тарифи.

Самі ж постанови НКРЕКП, якими встановлені тарифи за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року судом не скасовані.

Більш того, згідно відомостей з ЄДРСР постановою Верховного Суду у справі №826/9665/16 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного судом від 08 липня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляду до суду Окружного адміністративного суду м. Києва.

Отже, наразі, постанова Кабінету Міністрів України №315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року» №758 є чинною.

З урахування викладених обставин, підстави для задоволення позову відсутні.

Разом з тим, колегія суддів ставиться критично до висновку суду першої інстанції щодо обрання позивачем не ефективного способу захисту порушеного права.

Основним принципом судочинства, закріпленим Конституцією України, є законність. Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про судоустрій України» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів суспільства і держави.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 цієї статті передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів:

визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З викладеного вбачається, що перелік способів захисту не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18.

Як зазначається, предметом позову у цій справі є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є споживачем послуг, які надає їй КП «Харківські теплові мережі». Разом з тим, вона вважає, що її права, як споживача житлово- комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води порушені відповідачем, оскільки у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищені за рахунок включення до їхньої собівартості завищеної ціни на природний газ, яка рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року по справі № 826/9665/16 визнана незаконною та економічно необґрунтованою.

Суд першої інстанції розглядаючи питання обрання позивачем ефективного способу захисту порушених прав, не врахував того, що вимога про зобов`язання здійснення перерахунку є законним та ефективним способом захисту порушених прав у судовому порядку. Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахування викладених обставин, рішення суду підлягає змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2020 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова