Дата документу 08.04.2021
Справа № 334/7648/20
Провадження № 2/334/1300/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого суддіКоломаренко К.А.
з участю секретаряФарзаєвої К.А.
представника відповідачаадвоката Балюта В.В. (діє на підставі ордеру серії АР №1042697)

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

28 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалося на те, що 27 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № В-0078/Т/287485, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн. (у вигляді надання кредитного ліміту) та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором.

23 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір № 2 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Актабанк» відступає шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні Банку, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів (надалі - Боржники), зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту овердрафту), договорами поруки та застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору.

Згідно п. 2.2. Договору про відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань Розмір Прав вимоги, які переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ», вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до ТОВ ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 2 про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором, заборгованість за яким становить в розмірі 20 274,95 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 14 985, 79 грн., заборгованості по процентам в розмірі 4 736,15 грн., заборгованості за комісією в розмірі 3,01 грн., а також штрафів, пені в розмірі 550,00 грн.

На виконання п. 3.4. Договору про відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено Повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних.

Відповідно до абз. 2 п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги, Банк здійснює повідомлення Боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «Актабанк» протягом 2 (двох) робочих днів (повідомлення за 26 березня 2018 року за посиланням http://www.aktabank.com/).

Проте вищевказані повідомлення залишились зі сторони відповідача без реагування, заборгованість станом на час звернення з позовом до суду не погашена.

У зв`язку з чим, зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою суду від 13.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 12.03.2021 постановлено розгляд справи продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі.

Не погоджуючись із пред`явленими вимогами, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з відзивом, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за їх необґрунтованістю та недоведеністю. Посилався на те, що позивачем не надано доказів існування заборгованості відповідача перед ПАТ «Актабанк», тим більше перед самим позивачем, наданий розрахунок, зроблений позивачем та доданий до позову, вважає неналежним доказом; зазначає, що відповідач здійснив повне погашення заборгованості перед ПАТ «Актабанк», проте доказів у нього не залишилось; посилається, що позивачем взагалі не надано доказів, що платіжна картка була надана відповідачу. Також просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки п 5.3, на який посилається позивач, не містить умов про збільшення строків позовної давності.

В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, звернувся до суду з заявою, згідно якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Балюта В.В. в судовому засіданні з посиланням на обставини, зазгачені у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, заявив про сплив строку позовної давності.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, дійшов наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

27 листопада 2013 року між ПАТ «Актабанк» та відповідачем укладено договір № В-0078/Т/287485 про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту, відповідно до умов якого Банк, на підставі наданих Клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства документів: відкриває Клієнту 27 листопада 2013 року картковий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, на умовах тарифного пакету «Кредитка «Актабанк» (а.с. 5-8)..

Згідно Тарифів на випуск та обслуговування банківських платіжних карток ПАТ «Актабанк» - Кредитка «Актабанк», Графіку платежів з детальним розписом сукупної вартості кредитного ліміту та повідомлення про умови кредитування фізичних осіб за кредитним картковим продуктом «Кредитка «Актабанк» вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 0,01 % річних, строком на 12 місяців (а.с. 8 зворот).

Відповідно до розписок ОСОБА_1 останній отримав платіжну картку та ПІН конверт до платіжної картки (а.с. 8).

Відповідно до Додатку № 1 до договору сторонами погоджено загальну вартість кредиту, умови, строк повернення кредиту (а.с. 9).

Відповідно до Додатку № 2 до договору сторонами погоджено графік платежів (а.с. 9).

Тобто, сторонами узгоджено умови кредитування за кредитним картковим продуктом «Кредитка «Актабанк».

23 березня 2018 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ПАТ «Актабанк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2.

Відповідно до п. 2.1 договору в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує плату за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За нормою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно Витягу з Додатку № 1 до Договору № 2 про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ПАТ «Актабанк» перейшло право вимоги за кредитним договором від 27 листопада 2013 року № В-0078/Т/287485 (а.с. 20).

Згідно статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

27 березня 2018 року на адресу відповідача позивачем направлено повідомлення про відступлення права вимоги та про порядок погашення заборгованості по кредитному договору від 27 листопада 2013 року № В-0078/Т/287485 (а.с. 15).

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 549 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпорядження кредитними коштами.

Відповідач свої зобов`язання з повернення грошових коштів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Посилання відповідача на той факт, що ним здійснено погашення заборгованості за кредитним договором перед ПАТ «Актабанк» в судовому засіданні підтвердження не знайшли, оскільки належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано.

Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, на теперішній час відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № В-0078/Т/287485 від 27.11.2013 року в загальній сумі 20 274,95 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 14 985, 79 грн., заборгованості по процентам в розмірі 4 736,15 грн., заборгованості за комісією в розмірі 3,01 грн., а також штрафів, пені в розмірі 550,00 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним розрахунком суми заборгованості, складеним станом на 30.11.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та який міститься в матеріалах справи.

Посилання відповідача на той факт, що позивачем не надано доказів, що платіжна картка була надана відповідачу, спростовується особистим підписом відповідача ОСОБА_1 в розписках про отримання платіжної картки та ПІН-конверту до платіжної картки (а.с. 8).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № В-0078/Т/287485 від 27.11.2013 заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 14 985, 79 грн. та заборгованість по процентам в розмірі 4 736,15 грн.

Заява відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності судом залишається без задоволення, оскільки з умов п. 7.9 договору № В-0078/Т/287485 від 27 листопада 2013 року вбачається, що сторони погодили, що термін позовної давності по вимогах по стягненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, неустойки за Договором встановлюється тривалістю 10 років, таким чином

Разом з тим, суд не може погодитися із позовними вимогами в частині стягнення комісії у розмірі 3,01 грн. та в частині стягнення 550,00 грн. штрафу та пені.

Щодо стягнення заборгованості за комісією в розмірі 3,01 грн варто зазначити наступне.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

З позовної заяви та доданих до неї документів, зокрема розрахунку заборгованості, не вбачається, за які саме послуги чи дії банку нарахована комісія в розмірі 3,01 грн., тобто не вбачається під ставність нарахування такого виду платежу за кредитним договором.

В зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення з відповідача комісії в розмірі 3,01 грн задоволенню не підлягає.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів та пені у сумі 550 грн., суд приходить до висновку, що дана позовна вимога задоволенню також не підлягає, так як пеня і штраф за своєю правовою природою є різними видами неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по штрафам, пені, - позивач не обґрунтував вказану суму та не вказав окремо, яку суму складає штрафи, а яку пеню.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по штрафам, пені.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором заборгованість за кредитним договором № В-0078/Т/287485 від 27 листопада 2013 року в сумі 19 721,94грн., з яких: 14985,79 грн. - заборгованість за основним боргом; 4736,15 грн. - заборгованість за процентами, а в задоволенні іншої частини позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, сплачених при подачі позовної заяви, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2 044,67 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , реквізити IBAN № НОМЕР_3 у AT "ТАСкомбанк", фактична адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4) заборгованість за кредитним договором № В-0078/Т/287485 від 27 листопада 2013 року в сумі 19 721,94грн., з яких: 14985,79 грн. - заборгованість за основним боргом; 4736,15 грн. - заборгованість за процентами.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , реквізити IBAN № НОМЕР_3 у AT "ТАСкомбанк", фактична адреса: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 044,67 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Повний текст рішення складено 13.04.2021

суддя Коломаренко К. А.