ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 квітня 2021 року

м. Харків

справа №619/3072/16-ц

провадження №22-ц/818/2625/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Дергачівська районна державна адміністрація,

апелянт ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дергачівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядчого акту органу державної влади, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку , скасування державної реєстрації на право власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 листопада 2016 року, постановлене під головуванням судді Остропілець Є.Р., в залі суду в місті Дергачі Дергачівського району Харківської області, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дергачівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядчого акту органу державної влади, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку , скасування державної реєстрації на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 листопада 2016 року позов задоволено. Скасувано розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації від 30 вересня 2005 року № 532 про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0818 га, кадастровий номер :20:000:0004, розташовану в садівничому товаристві «Монтажник-2», ділянка № НОМЕР_1 , на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 453676, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 27 грудня 2005 року за № 140, на ім`я ОСОБА_3 . Визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0818 га, кадастровий номер :20:000:0004, розташовану в садівничому товаристві «Монтажник - 2», ділянка № НОМЕР_1 , на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , як особа яка не брала участі у справі, проте оскаржуваним рішенням порушуються її права та законні інтереси, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; ОСОБА_2 зазначає, що вона є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємицею за законом після смерті матері та процесуальним правонаступником останньої. Проте її не було залучено до участі у справі. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не був ані власником, ані землекористувачем спірної земельної ділянки. З 2002 року позивача було виключено з членів Садівничого Товариства «Монтажник». Надані ним документи не є належними доказами та не посвідчують право позивача на спірну земельну ділянку. Крім того, позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 поза межами строків позовної давності.

Представник ОСОБА_1 адвокат Нікольський Олександр Миколайович надав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити без змін рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 листопада 2016 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 листопада 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 лютого 2021 року скасовано постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Зазначено, що суд апеляційної інстанції не встановив коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , не з`ясував хто прийняв спадщину у встановленому законом порядку, не перевірив доводи ОСОБА_2 , що вона є спадкоємицею ОСОБА_3 .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367, 417 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був членом СТ «Монтажник» ПК «Спецмонтаж-8» треста ЮСАЕМ (а.с. 19 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Солоніцевської селищної ради від 11 жовтня 1994 року № 373 ОСОБА_1 , як члену садового товариства «Монтажник», передано безоплатно у приватну власність садову ділянку № НОМЕР_1 площею 852 кв.м., розташовану на території товариства (а.с. 18 т.1).

ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . 14 грудня 2001 року шлюб між ними розірвано (а.с.80 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Матеріали справи свідчать про те, що розпорядженням голови Дергачівської районної державної адміністрації від 30 вересня 2005 року № 532 земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0818 га, кадастровий номер :20:000:0004, розташовану в садівничому товаристві «Монтажник2» на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, було передано у приватну власність ОСОБА_3 .

На підставі зазначеного розпорядження голови райдержадміністрацїї на ім`я ОСОБА_3 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 453676, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 27 грудня 2005 року за № 140. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва (а.с. 17 т.1).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що саме він є власником земельної ділянки АДРЕСА_1 , оскільки вказана земельна ділянка була надана йому у приватну власність як члену садового товариства. Проте після смерті колишньої дружини, він вирішив оформити право власності на спірну земельну ділянку, та дізнався, що на підставі розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації від 30 вересня 2005 року № 532 спірна земельна ділянка належить ОСОБА_3 . Позивач вважає, що належну йому земельну ділянку для ведення садівництва було протиправно передано його колишній дружині. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним (недійсним) та скасувати розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації від 30 вересня 2005 року № 532; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 453676, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 27 грудня 2005 року за № 140, на ім`я ОСОБА_3 ; визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку № НОМЕР_1 для ведення садівництва, площею 0,0818 га, кадастровий номер :20:000:0004, розташовану в садівничому товаристві «Монтажник - 2» на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Системний аналіз цих норм ЦПК України свідчить про те, що саме на позивача покладено обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі.

При цьому суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача ( частина перша статті 51 ЦПК України).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

З матеріалів справи убачається, що, звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядчого акту органу державної влади, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації на право власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вважав, що належним відповідачем у справі є Дергачівська районна державна адміністрація.

Разом з тим матеріали справи свідчать про те, що апелянт ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3 (а.с.64 т.1).

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвала право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0818 га, для ведення садівництва, що розташована на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в садівничому товаристві «Монтажник-2», кадастровий номер :20:000:0004. Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 453676, виданого 27 грудня 2005 року Дергачівською районною державною адміністрацією Харківської області на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації від 30 вересня 2005 року № 532 (а.с.81-82 т.1).

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_2 набула право власності на спірну земельну ділянку.

Проте ОСОБА_2 не було залучено до участі у справі.

Розглянувши справу за вищевказаним позовом, суд першої інстанції неправильно визначився із суб`єктним складом вказаних правовідносин.

При цьому скасувавши розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки, визнаючи недійсним Державного акту на землю на ім`я ОСОБА_3 та скасувавши державну реєстрацію на земельну ділянку за вказаною особою, суд фактично вирішив питання про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі ОСОБА_2 , яка є спадкоємицею ОСОБА_3 .

Розгляд справи за таких обставин позбавляє суд апеляційної інстанції можливості зробити висновок щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог по суті.

На стадії апеляційного провадження Цивільним процесуальним кодексом не передбачено залучення до участі в справі співвідповідачів.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав незалучення до участі у справі власника спірної земельної ділянки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відмова в задоволенні позовних вимог у зв`язку із вказаних вище підстав не позбавляє права позивача на захист своїх порушених прав шляхом звернення до суду із відповідним позовом до належних відповідачів. Право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушим.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 вересня 2018 року заяву ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору задоволено; відстрочено апелянту сплату судового збору у розмірі 826,80 грн. до ухвалення судового рішення у справі (а.с.128-129 т.1).

З урахуванням задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 , судовий збір за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дергачівської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядчого акту органу державної влади, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку , скасування державної реєстрації на право власності на земельну ділянку.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 826,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 21.04.2021 року.