Справа №642/439/21
Провадження №2/642/669/21
21 квітня 2021 року Ленінський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Грінчук О.П.,
за участю секретаря Мотора В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна,
Позивач звернувся до суду із даним позовом, вказуючи, що згідно договору купівлі-продажу від 02.10.1996 він є власником будинку АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване в ХМБТІ 07.10.1996 за №2904. Однак, нещодавно ним було встановлено, що на його будинок накладено арешт, який зареєстровано 16.08.2007 за №5498913 реєстратором Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша ХДНК) на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова б/н, де власником будинку чомусь вказаний невідомий йому ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що арешт накладено на його майно, він не має можливості розпоряджатись своєю власністю, тому звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 29.01.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
18.02.2021 за клопотанням позивача з Харківської міської державної нотаріальної контори витребувано документи, на підставі яких було накладено арешт.
16.03.2021 до суду надійшла інформація від Першої Харківської міської ДНК на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, згідно якої, відомості про накладений арешт були перенесені з попередніх версій реєстру. Строки зберігання документів, на підставі яких була вчинена вказана реєстраційна дія, закінчились. Оскільки Перша ХДНК була лише реєстратором, тому не є належним відповідачем у справі.
16.03.2021 за клопотанням представника позивача у справі здійснено заміну неналежного відповідача - Харківську міську державну нотаріальну контору на належного - ОСОБА_2 .
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу без їх участі, проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань та заяв не надав, право на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
За таких обставин на підставі ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились та зі згоди позивача провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.1996 за позовом Наукового технологічного концерну «Інститут монокристалів», ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 18)

Із вказаного рішення судом встановлено, що ОСОБА_2 в 1989 році продав будинок АДРЕСА_1 кооперативу «Сапфір», який, в свою чергу, передав будинок інституту монокристалів. При передачі будинку ОСОБА_2 не знявся з реєстрації із вказаного будинку.

Згідно договору купівлі-продажу від 02.10.1996, ОСОБА_1 придбав у Наукового технологічного концерну «Інститут монокристалів» у власність будинок АДРЕСА_1 . Будинок належав на праві власності продавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Першою ХДНК 26.09.1996 за реєстром №5-3408. (а.с. 5)

Право власності ОСОБА_1 на вказаний будинок зареєстровано в ХМ БТІ 07.10.1996 за №2904, на підставі чого йому як власнику видано технічний паспорт. (а.с. 7-12)

З листа директора КП «ХМБТІ» Дегтярьова М.І. від 17.04.2002 за №222, наданого начальнику Харківського міського управління земельних ресурсів, вбачається, що домоволодіння за АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.1996. (а.с. 20)

Таким чином, із наведеного вбачається, що власником спірного домоволодіння з 02.10.1996 є позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 4 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як встановлено судом в ході судового розгляду, арешт на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано 16.08.2007 відносно начебто його власника - ОСОБА_2 , хоча власником спірного будинку з 02.10.1996 є позивач по справі - ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки наявність арешту майна порушує його права та законні інтереси.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5-7, 10-12, 30, 76-83, 141, 223, 247, 258, 259, 265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 15, 321, 391 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити повністю.

Зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 , який накладений 16.08.2007 за реєстраційним №5498913, реєстратор - Перша Харківська міська державна нотаріальна контора.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий: