Ухвала

21 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 588/1080/16

провадження № 61-5924 ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 01 грудня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Зіньковського Івана Михайловича, про визнання недійсним договору позики,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 01 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму основного боргу у розмірі 463 000,00 грн та 3% річних за час прострочення виконання взятих на себе зобов`язань у розмірі 71 238,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

До Верховного Суду 09 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення попередніх інстанцій, у якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову у повному обсязі, її зустрічний позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Щодо підстав касаційного оскарження

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду з огляду на те, що всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у ній не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, в касаційній скарзі заявник підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України,відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (укладення договору позики в умовах наявності тяжких обставин, зокрема конфліктної ситуації між позикодавцем та позичальником, за відсутності якої договір позики не було б укладено взагалі, а також укладення договору позики з метою повернення виявленої недостачі, що виключає його реальний характер).

Разом з тим, таке обгрунтування касаційної скарги не можна визнати належним, оскільки посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах заявник не деталізує щодо якої саме конкретної норми права, яку неправильно застосував суд апеляційної інстанції, відсутній висновок Верховного Суду. Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права не дає підстав для вирішення питання про відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Такожнадіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Щодо сплати судового збору

У порушення вимогпункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цими позовами).

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

У разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів (частина двадцять перша постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує судові рішення як за результатами розгляду позову ОСОБА_2 так і її зустрічного позову.

Враховуючи обсяг позовних вимог та ціну позову, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 11 965,52 грн (5 342,76 грн * 200%) + (640,00 грн * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового зборувідповідно до закону.

Разом з тим, заявник у касаційній скарзі просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення посилаючись на те, що має скрутне матеріальне становище у зв`язку із введеними карантинними заходами та її частим перебуванням у вимушених відпустках без збереження заробітної плати.

Дослідивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового зборуне підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вищезазначена норма закріплює дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі. З метою недопущення зловживання процесуальними правами суд має враховувати: предмет спору, наявність у особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків в банківських та інших фінансових установах та можливість розпорядження ними, вік особи та її працездатність, склад сім`ї та наявність утриманців тощо.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Враховуючи те, що заявником не наведено обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може відстрочити сплату судового збору, та не надано документів, які свідчать про важкий майновий стан заявника і відсутність у неї джерел доходу,клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Обставини, зазначені у клопотанні, не є безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки не підтверджують з достовірністю скрутний матеріальний стан заявника, що перешкоджає їй виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.

Водночас, ОСОБА_1 не заявляє клопотання про розстрочення сплати судового збору чи зменшення його розміру, лише просить відстрочити його сплату у повному розмірі без достатніх на те підстав.

Вказане грунтується на такій конституційній засаді судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції України) та узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити. Разом з тим, суд зазначає, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості заявити клопотання про зменшення розміру судового збору або розстрочення його сплати.

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України, статею 8 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 01 грудня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 11 березня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 20 травня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь