Справа № 216/3118/20
провадження 2/216/557/21
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в приміщенні місцевого суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

05 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначила, що 08.08.2018 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося, через досить різні погляди на сімейне життя, тому на теперішній час сторони мешкають окремо, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину та дружину, матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Відповідно до положень Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила.

Відповідач про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання судом повідомлявся належним чином, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, також повідомив, що за рішенням суду вже сплачує аліменти на користь двох дітей від першого шлюбі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 08.08.2018 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . За час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьком малолітньої дитини записаний відповідач. Дитина мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради №2581 від 05.06.2020.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У статті 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі №6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі №6-1111цс17.

Спільна дитина сторін проживає разом з позивачем по справі та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, не має прибутку, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Тоді як відповідач є працездатною особою, фізично здоровий, тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.12.2017, яке набрало законної сили 26.12.2017, з відповідача ОСОБА_2 присуджено до стягнення аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, проте, дещо у меншому розмірі аніж заявлено позивачем, а саме, з урахуванням встановлених у справі обставин та матеріального стану відповідача, у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення донькою - ОСОБА_4 трирічного віку.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181, ст. 182 СК України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В пункті 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою малолітню доньку - ОСОБА_4 . Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками, щодо способу утримання дитини не досягнуто.

Оцінивши наведені докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує відносно своєї малолітньої доньки, передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки з її утримання, чим порушує її право на достатній рівень життя, тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 05 червня 2020 року, до досягнення малолітньою донькою - ОСОБА_4 трирічного віку.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 05 червня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-182, 191 СК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), на користь ОСОБА_1 на її утримання, щомісяця, починаючи з 05 червня 2020 року, до досягнення донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, починаючи стягнення з 05 червня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог,- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по справі, у вигляді судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.Кузнецов