Справа № 357/1479/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І.

при секретарі Нізова А. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 про компенсацію здійснених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просить стягнути з громадянина США ОСОБА_2 на її користь витрат на правову допомогу адвоката в сумі 33 960,00 грн., а також судових витрат на послуги перекладача в сумі 9 530,00 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що 30 березня 2021 року ухвалою суду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування м. Біла Церква (виконавчий комітет Білоцерківської міської ради), Орган опіки та піклування Печерського району м. Києва (Печерська районна у м. Києві державна адміністрація) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні, було залишено без розгляду на підставі п.10 ч.1 ст.257 ЦПК України. Крім того, вказує, що в матеріалах справи містяться докази, які свідчать про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, а також про ознаки безпідставності і штучності даного позову. Позивач використовував дану справу не для вирішення існуючого спору, адже сам відмовлявся бачити своїх дітей і брати участь у їх вихованні, а для створення штучних доказів для судової системи США аби заблокувати стягнення аліментів та визначення права опіки над дітьми у США. А тому, відповідачка вважає, що необґрунтовані дії позивача є підставою для компенсації ним здійснених відповідачкою витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, послуги перекладача.

Суд, вивчивши заяву ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2019 року ОСОБА_3 звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування м. Біла Церква (виконавчий комітет Білоцерківської міської ради), Орган опіки та піклування Печерського району м. Києва (Печерська районна у м. Києві державна адміністрація) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні.

Відповідно до ч.1, 4 ст.135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Крім того, таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення судових витрат на правову допомогу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування м. Біла Церква (виконавчий комітет Білоцерківської міської ради), Орган опіки та піклування Печерського району м. Києва (Печерська районна у м. Києві державна адміністрація) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні на суму 70 000 грн. для забезпечення можливого відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові, з тих підстав, що даний позов має ознаки завідомо безпідставного, ОСОБА_3 не має зареєстрованого в Україні місця проживання, а здійсненні нею витрати на правову допомогу у разі відмови у позові можуть бути не відшкодовані ОСОБА_3 чи таке відшкодування може бути ускладнене.

Зважаючи на відсутність у ОСОБА_3 нерухомого майна та місця реєстрації на території Україні, суд дійшов висновку про наявні підстави для забезпечення судових витрат по цій справі та ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року зобов`язано громадянина США ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) внести на депозитний рахунок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в строк до 30 березня 2021 року грошову суму в розмірі 33 960,00 грн. для забезпечення можливого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про забезпечення судових витрат відповідача, суд не досліджував питання чи має позов ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов.

30 березня 2021 року представник відповідачки адвокат Гаделія Віталій Романович направив до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з невиконанням позивачем ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року про забезпечення судових витрат, з підстав, визначених у ч. 6 ст. 135 ЦПК України.

Вимог щодо компенсації судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача це клопотання не містить.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування м. Біла Церква (виконавчий комітет Білоцерківської міської ради), Орган опіки та піклування Печерського району м. Києва (Печерська районна у м. Києві державна адміністрація) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні залишено без розгляду на підставі п.10 ч.1 ст.257 ЦПК України, а саме не внесення ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду суми забезпечення судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 за розгляд цієї справи.

Висновків щодо наявності чи відсутності підстав для визнання дій ОСОБА_3 зловживанням правами відповідно до приписів ст.44 ЦПК України ця ухвала не містить.

Виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі правом визначити свою участь у тому чи іншому судовому засіданні.

За змістом ч. 5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом із тим, системний аналіз вказаної процесуальної норми дозволяє дійти висновку, що така компенсація можлива виключно у разі наявності відповідної вимоги відповідача, заявленої у зв`язку із вирішенням питання щодо залишення позову без розгляду. При цьому заявник повинен зазначити, у чому саме полягають необґрунтовані дії позивача.

Добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Таким чином, необхідною умовою для застосування ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення без розгляду є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Як вбачається з роз`яснень в п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його права та інтереси порушено.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст.55,124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року по справі №543/408/17.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. На цій стадії судового процесу суд не встановлює обґрунтованості чи необґрунтованості позовної заяви, не встановлює фактичні обставини, не досліджує надані докази та не надає доводам сторін відповідної оцінки,оскільки не розглядає спір по суті. Тобто, вирішення питання обґрунтованості чи безпідставності та доведеності заявлених позовних вимог входить до виключних повноважень суду, який має зробити висновки за результатами розгляду цивільної справи по суті. Судом не приймались рішення про визнання дій позивача такими, що містять ознаки зловживання процесуальними правами, тому не може бути підставою для визнання дій позивача необґрунтованими.

За таких обставин суд не вбачає підстав для компенсації за рахунок позивача понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із чим в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 44,141,142,247 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію здійснених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель