Справа № 953/7136/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" квітня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву Харківської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гаврилова Світлана Анатоліївна про скасування державної реєстрації прав, визнання договорів недійсними, -
Ухвалою суду від 19.04.2021 відкрито провадження у справі.
Представник Харківської міської ради разом з позовом подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом, накладення заборонивідчуження стосовно об`єкта нерухомого майна житлового будинку по АДРЕСА_1 , та до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу застави та ін.) щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 до закінчення розгляду даної справи по суті і набранням остаточним судовим рішенням у даній справі законної сили. В обґрунтування заяви посилається на те, що предметом позову є об`єкт нерухомого майна житловий будинок по АДРЕСА_1 реєстрація речових прав на який та подальше його відчуження є протиправними. Державна реєстрація речових прав на зазначений об`єкт нерухомого майна порушує права Харківської міської ради як власника земельної ділянки, зачіпає її інтереси як органу, що здійснює державний архітектуро-будівельний контроль на території міста Харкова, та приймає до експлуатації закінчені будівництвом об`єкти, присвоює адреси об`єктам нерухомого майна. Оскільки вказаний спір виник з приводу протиправного виникнення прав на об`єкт нерухомого майна після збільшення площі забудови, а подальше його відчуження наступним добросовісним набувачам зробить неможливим виконання рішення суду, вважаємо, що дізнавшись про подання Харківською міською радою відповідного позову можуть здійснюватися дії щодо відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна з метою використання аргументів стосовно добросовісного набувача під час розгляду вищевказаного позову та ухилення від настання наслідків, передбачених рішенням суду. Згідно інформації з Реєстру ОСОБА_1 - відповідач у справі є власником спірного нерухомого майна, має всі можливості вільно розпоряджатися спірним майном, тобто може в будь-який час укласти правочин та відчужити спірне майно третім особам, що негативно вплине на їх права у майбутньому, а у подальшому призведе до необхідності залучення їх до участі у справі, визнання цивільно-правових угод недійсними, а також скасування відповідних рішень державних реєстраторів про реєстрацію речових прав на це спірне майно, що в цілому негативно вплине на строки розгляду справи по суті та затягуванню процесу. Крім того, це порушить права і свободи особи, яка придбає спірне майно. Також, вважають, що такі види забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами, оскільки накладення арешту на житловий будинок по АДРЕСА_1 лише обмежує право відповідача на відчуження нерухомого майна, проте не позбавляє відповідачів права користування та володіння ним, носить тимчасовий характер та не порушує права інших осіб.
Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.
Згідно з п. 2 ч. 1ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсними договорів та скасування реєстраційних дій.
Отже, відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просив задовольнити позовні вимоги, які мають немайновий характер, як наслідок у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню, тому відсутні підстави вважати, що незастосування вказаних у заяві представника позивача заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду про задоволення позову.
Тобто, представником Харківської міської ради не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в майбутньому, не надано доказів, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивачка є співмірними із заявленими позивачем вимогам.
Враховуючи викладене, суд вважає, що заява Харківської міської ради про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Разом з тим, позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду із обґрунтованою заявою про забезпечення позову та наданні відповідних доказів в її обґрунтування.
Керуючись ст.ст. 150-154 ЦПК України, -
У задоволенні заяви Харківської міської ради про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.
СУДДЯ