Справа № 649/714/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Мамаєва В.А.

за участю секретаря судового засідання Шишки Н.М.

представника позивача Руденко М.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Князегригорівської сільської ради про визнання права власності, визнання незаконним та скасування рішення в частині визнання безхазяйними двох гаражних боксів та заборону вчиняти будь-які перешкоди у користуванні гаражами

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, визнання незаконним та скасування рішення в частині визнання безхазяйними двох гаражних боксів та заборону вчиняти будь-які перешкоди у користуванні гаражами, мотивуючи свої вимоги наступним. У 2003 році ліквідаційною комісією сільськогосподарського підприємства "Князе-Григорівське" було складено акт передачі-прийняття майна, яке передається як сукупний майновий пай пайщикам, які вийшли із членів товариства. Цим документом було підтверджено, що пайщикам підприємства ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передано в якості їхньої частки в майні товариства майно на суму 11980 грн. У складі переданого майна були і два бокси вартістю 9660 грн., розташовані на території автогаража. 16.04.2003 року видатковою накладною було оформлено фактичну передачу майна. З цього часу позивач відкрито володів своєю власністю, в тому числі і двома боксами, розташованими по АДРЕСА_1 . 19.06.2017 року в архівному секторі Великолепетиської РДА позивачем було отримано копію рішення Князегригорівської сільської ради із додатками від 04.03.2011 року, згідно якого визнано безхазяйним нерухоме майно, в тому числі і будівля автогаража колишнього СТОВ "Князе-Григорівське", де розташовані і зазначені позивачем бокси. Згідно плану автогаража, доданого до рішення п`ятої сесії Князегригорівської сільської ради шостого скликання від 04.03.2011 року належні позивачу бокси розташовані: один у північній частині автогаража, третій на схід від металевих воріт, другий у північній частині автогаража, останній у східному напрямку і має три дверні ніші. Захищаючи своє право власності позивач звертався як до сільської ради, так і до інших органів (поліція, прокуратура, райдержадміністрація), але без судового розгляду питання вирішено не було. Позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право спільної з іншими особами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 власності на два гаражні бокси по АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати рішення Князегригорівської сільської ради від 04.03.2011 року № 51 в частині визнання безхазяйними двох зазначених боксів; заборонити Князегригорівській сільській раді чинити позивачу будь-які перешкоди у користуванні належними позивачу гаражними боксами.

Представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав та пояснив, що позивач не зареєстрував право власності на вказані гаражі через свою юридичну необізнаність, оскільки вважав, що він є власником вказаного майна з моменту виділення його в натурі. А тому вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на вказані гаражі на підставі ст. 128 ЦК України в редакції 1963 року, ст. 9 закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», пунктів 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки». Рішення сільської ради в частині визнання безхазяйними двох вказаних гаражів є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки вказані гаражні бокси були надані позивачу СТОВ «Князе-Григорівське», що підтверджується накладною від 16.04.2003 року та актом прийому-передачі від 16.04.2003 року, а тому сільська рада не мала законного права визнавати вказані гаражі безхазяйними. Таким чином, Князегригорівська сільська рада визнаючи гаражні бокси безхазяйними, які належать позивачу на підставі вказаних документів встановлює перешкоди позивачу у користуванні, володінні та розпорядженні вказаними гаражними боксами. На підтвердження того, що ОСОБА_1 має право на майнові сертифікати серія ХО-ІІІ № 001004 та серія ХО-ІІІ № 001005 представник позивача надав оригінал майнового сертифікату серія ХО-ІІІ № 001004 від 09.07.2002 року та лист Князегригорівської сільської ради № 97 від 22.03.2018 року. Оригінали майнових сертифікатів серія ХО-ІІІ № 001006 на ім`я ОСОБА_4 та серія ХО-ІІІ № 001007 на ім`я ОСОБА_3 відсутні, оскільки були здані при видачі накладної про отримання майнового паю. Позивач не зробив відмітку підприємства правонаступника про виділення майна в натурі на своїх майнових сертифікатах через свою юридичну необізнаність. Позивач не порушив строк позовної давності, оскільки про оскаржуване рішення відповідача про визнання його гаражів безхазяйними дізнався лише в 2017 році, коли позивача не допускали на територію автогаража поки він не вирішить питання з сільською радою. Після цього, позивач отримав оскаржуване рішення в архіві і в цей же рік звернувся до суду.

Позивач ОСОБА_1 підтримав позицію свого представника та пояснив, що він вважає себе власником вказаних гаражних боксів і сільська рада не мала права визнавати вказане майно безхазяйним. З 2017 року він позбавлений можливості користуватися гаражами, оскільки його не допускають на територію автогаража поки він не вирішить питання з сільською радою, яка визнала гаражі безхазяйними.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив наступне. Князегригорівська сільська рада не є належним відповідачем по вказаній справі, оскільки не має жодного відношення до майнового комплексу СТОВ «Князе-Григорівське», в тому числі і на вказані у справі гаражні бокси. Відповідачами по справі повинні бути співвласники вказаних гаражів, а не сільська рада. Позивач просить визнати право спільної власності на оспорювані гаражні бокси, але при цьому не зазначає вид власності: спільна сумісна чи спільна часткова. Як випливає з доданих до позову документів, окрім позивача на майно також можуть претендувати ще двоє осіб, про яких позивач не згадує та належним чином не обґрунтовує розмір своєї частки у спільному майні. Позивачем самостійно без підтвердження відповідними доказами визначено місце розташування гаражних боксів (один у південній частині гаража, другий - у північній частині). Такий розподіл майна не відповідає жодному доданому до справи доказу. Позивачем також не надано доказів на підтвердження того, яка частка йому належить у спільному майні. Сільською радою було дотримано всі визначені законом процедури, а саме прийнято рішення про взяття на облік нерухомого майна, як безхазяйного; зроблено оголошення в газеті «Таврійські вісті» 05.08.2011 року. Приймаючи оскаржуване рішення про визнання майна безгосподарним, сільська рада виходила з того, що вказане майно не має власника. Крім того, після здійснення публікації в місцевій газеті, позивач міг скористатися своїми правами та хоча б заявити про них ще у 2011 році. Але ним це було зроблено лише у 2017 році, тобто через 6 років з дня публікації оголошення - дня, коли він міг дізнатися про порушення своїх прав. Також позивачем з порушенням строків давності подано позов про визнання рішення сесії сільської ради від 04.03.2011 року № 51 «Про взяття на облік нерухомого майна як безхазяйного, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Просить суд повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю та пропуском строків позовної давності.

Судом вчинено такі процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, виклик свідків.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , який разом зі своєю сім`єю були колгоспниками. З 2000 року відбувалась реорганізація СТОВ «Князе-Григорівське» і кожен член колгоспу отримував майновий пай, про що складався відповідний акт прийому-передачі майнового паю. ОСОБА_1 також отримав майновий пай разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а саме два гаражні бокси, запчастини до СМП та камінь бутовий. Але гаражні бокси були визнані сільською радою безхазяйними.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працював завідуючим автогаражу СТОВ «Князе-Григорівське». В період ліквідації СТОВ «Князе-Григорівське» ОСОБА_1 в рахунок майнового паю виділили два бокси гаража і він в присутності комісії ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ) передав ключ від одного гаражу ОСОБА_1 , а від іншого гаражу у ОСОБА_1 вже був ключ

Свідок ОСОБА_8 , пояснила, що у 2002 році вона працювала бухгалтером у СТОВ «Князе-Григорівське». Вона була у складі комісії по розпаюванню майнових паїв. Її обов`язком було видача накладних про передачу майна пайовикам. На засіданні комісії було вирішено виділити майно ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а саме два бокси гаража на території автогаражу СТОВ «Князе-Григорівське». Дійсно була у складі комісії Князегригорівської сільської ради і робила акт обстеження об`єктів від 28.02.2011 року, у якому зафіксовано, що автогараж не має власника. На запитання головуючого не змогла пояснити чому поставила свій підпис на акті про те, що цей об`єкт не має власника, хоча працюючи бухгалтером у СТОВ «Князе-Григорівське» особисто видавала громадянам накладні про передачу боксів в рахунок майнових паїв, в тому числі і ОСОБА_1 . По АДРЕСА_1 знаходиться лише один автогараж.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що на час ліквідації СТОВ «Князе-Григорівське» він працював завідуючим майстерні СТОВ «Князе-Григорівське». До нього прийшов ОСОБА_1 з документом про виділення йому гаражного боксу і він виділив ОСОБА_1 один гаражний бокс на двоє дверей у північній стіні автогаража, а саме перший бокс від адміністративної будівлі. ОСОБА_13 мав право на один бокс на двоє дверей, а не на два бокси.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до архівного витягу з протоколу № 3 засідання комісії по урегулюванню майнових відносин СТОВ «Князе-Григорівське» від 07 серпня 2002 року, комісією прийнято рішення про виділення майнових паїв у натурі згідно структури розпаювання, зокрема: ОСОБА_4 - 6261 грн., ОСОБА_1 - 152 грн., ОСОБА_3 - 7430 грн., та ОСОБА_14 - 8288 грн. (а.с. 93-94 том № 1).

Згідно акту приймання-передачі майна та накладної СТОВ «Князе-Григорівське» від 16 квітня 2003 року вбачається, що пайовикам, які вийшли з товариства: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передано наступне майно: причеп, вартістю 1200 грн., запчастини до насосної станції, вартістю 1030 грн., бокси, розташовані на території автогаража (2 шт.), вартістю 9660 грн., камінь бутовий в кількості 5,0 куб.м. вартістю 90 грн. (а.с. 10-11 том № 1).

Позивачу ОСОБА_12 , як члену СТОВ «Князе-Григорівське», Князегригорівською сільською радою були видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (надалі майновий сертифікат) серія ХО-ІІІ № 001004, серія ХО-ІІІ № 001005, що підтверджується майновим сертифікатом серія ХО-ІІІ № 001004 (а.с. 88 том № 1), оригінал якого був наданий суду для огляду, та листом Князегригорівської сільської ради № 97 від 22.03.2018 р. (а.с. 37 том № 2). Оригінали майнових сертифікатів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суду позивачем надані не були, а представника позивача пояснив, що їх оригінали відсутні.

Відповідно до частини 2 та 3 ст. 9 закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 р. № 2114-ХІІ (надалі Закон № 2114-ХІІ) пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства . У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

Відповідно до п.13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального підтвердження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» (надалі Порядок визначення розмірів майнових паїв) майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Відповідно до п. 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62 «Про затвердження порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» (надалі Порядок № 62), який був чинним на момент отримання позивачем майнового сертифікату, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 9 Порядку № 62 виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником на підставі рішення зборів співвласників.

Відповідно до п. 15 Порядку № 62 виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство - правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акту приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. При виділенні майна у натурі групі співвласників, які уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, співвласники передають підприємству-правонаступнику (користувачу) один примірник цього договору і копію рішення зборів співвласників про виділення майна в натурі. Підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітки про виділення майна в натурі у спільну часткову власність у Свідоцтвах цієї групи співвласників, що засвідчені підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтва з відмітками про виділення майна в натурі у спільну часткову власність, акт приймання-передавання майна та договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, можуть бути підставою для оформлення співвласниками прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

Відповідно до ст. 4 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV (надалі закон № 1952-ІV) право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Також, відповідно до п. 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України № 1127 від 25.12.2015 року для державної реєстрації прававласності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна.

Таким чином, законодавством визначений чіткий порядок та підстави для набуття права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств. Позивач ОСОБА_12 має свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати) серія ХО-ІІІ № 001004, серія ХО-ІІІ № 001005 та акт приймання-передачі майнового паю, але на свідоцтвах відсутня відмітка підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою. Відсутність такої відмітки на майнових сертифікатах через юридичну необізнаність позивача, як стверджує представник відповідача, також не може бути підставою для визнання права власності на бокси гаражів, які є об`єктом нерухомого майна.

Представник позивача у судовому засідання зазначив підстави для визнання права власності на два гаражні бокси, а саме: ст. 128 ЦК України від 18.07.1963 року, ст. 9 Закону № 2114-ХІІ та п. 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв. Але суд не погоджується з такими доводами, оскільки ст. 128 ЦК України від 18.07.1963 року передбачає момент виникнення права власності у набувача за договором і не розповсюджуються на відносини виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність або групі співвласників, який було визначено п.15 Порядку № 62. А ст. 9 Закону № 2114-ХІІ та п. 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв визначають лише право особи на пай і яким документом це підтверджується.

Таким чином, законодавством України визначено порядок та підстави набуття права власності на нерухоме майно, яке було виділено в натурі з колективного сільськогосподарського підприємства, а позивачем не зазначено належних підстав для визнання за ним право спільної з іншими особами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 власності на вказані гаражні бокси. Суд вважає, що позивач повинен вчинити дії направлені на отримання відмітки підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою і здійснити державну реєстрацію нерухомого майна відповідно до п. 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі неможливості вчинення таких дій позивач може звернутися за захистом своїх майнових прав до суду, але належними відповідачами за вимогою про визнання спільної власності мають бути інші співвласники. Крім того позивач має зазначити вид спільної власності, його загальний розмір, розмір його частки, чи мають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право на частку у цьому майні і розмір кожного з них, підтвердити належними доказами місцерозташування гаражних боксів, що виділені йому в натурі. А тому вимога позивача про визнання права власності є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Рішенням п`ятої сесії 6 скликання від 04 березня 2011 року № 51 «Про взяття нерухомого майна на облік як безхазяйного»(а.с.6 том №1) Князегригорівська сільська рада визнала безхазяйним нерухоме майно: будівлю автогаража, підсобні приміщення, ангари для автомашин, естакаду, що належали колишньому СТОВ «Князе-Григорівське», розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та взяти його на облік, а також подати оголошення до газети «Таврійські вісті» про взяття на облік зазначеного нерухомого майна, як безхазяйного. Підставою для прийняття вказаного рішення слугувала ст. 335 ЦК України

Відповідно до ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07.08.2017 року справа № 649/622/17 було задоволено заяву Князегригорівської сільської ради і передано у комунальну власність територіальної громади Князегригорівської сільської ради нерухоме майно, а саме літ. А- гараж, загальною площею 571,5 кв.м; літ. Б будинок мисливця, загальною площею 26,6 кв.м.; літ. В гараж, загальною площею 104,2 кв.м.; №1 ворота, №2 огорожа, №3 естакада, І вимощення, які розташовані по АДРЕСА_1 (а.с. 63-64 том № 1).

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 19.04.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07.08.2017 року скасоване і постановлене нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Князегригорівської сільської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність відмовити(а.с.79-80 том №1).

Постановою Верховного суду від 09.10.2019 року касаційну скаргу Князегригорівської сільської ради задоволено частково і скасовано рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07.08.2017 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 19.04.2018 року, а заяву Князегригорівської сільської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність залишено без розгляду у зв`язку з наявним спором про право.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свободи чи законних інтересів.

Раніше судом встановлено, що позивач має право на майнові паї і фактично йому виділені в натурі гаражні бокси, що розташовані по АДРЕСА_1 , що підтверджується майновим сертифікатом серія ХО-ІІІ № 001004, листом Князегригорівської сільської ради № 97 від 22.03.2018 р., актом приймання-передачі майна та накладної СТОВ «Князе-Григорівське» від 16 квітня 2003 року, а також показаннями свідків. Не вчинення позивачем дій, направлених на державну реєстрацію права власності на гаражні бокси, не свідчить про те, що вказані гаражні бокси не мають власника або їх власник невідомий. Навпаки, свідок ОСОБА_8 , яка була членом комісії і здійснювала обстеження об`єктів на території Князегригорівської сільської ради, достовірно знаючи, що у 2003 року здійснила видачу позивачу, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 накладної на передачу двох гаражних боксів як сукупний майновий пай пайщикам, вказала в акті обстеження від 28.02.2011 року, що гараж, розташований по АДРЕСА_1 не має власника.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, Князегригорівська сільська рада визнаючи безхазяйним вказане нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1 , не встановила відповідно до ст. 335 ЦК України чи є воно безхазяйним, чим порушила майнові права позивача - ОСОБА_12 на вказані гаражні бокси, які належать йому на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (які видала Князегригорівська сільська рада), та позбавила права на майбутнє оформлення права власності на вказані гаражні бокси відповідно до чинного законодавства, а тому суд вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати рішення Князегригорівської сільської ради від 04.03.2011 року № 51 в частині визнання безхазяйними двох гаражних боксів, розташованих по АДРЕСА_1 , які були виділені ОСОБА_1 .

Суд не погоджується з твердженням представника відповідача про те, що позивач порушив строк позовної давності на оскарження рішення Князегригорівської сільської ради від 04.03.2011 року № 51, оскільки позивач дізнався про оскаржуване рішення лише 19.06.2017 року, після його отримання у архівному секторі Великолепетиської районної державної адміністрації (а.с. 5 том № 1), а з позовом до суду звернувся 18.08.2017 року.

За правилами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності з вимогою про скасування рішення Князегригорівської сільської ради від 04.03.2011 року № 51.

Враховуючи, що прийнявши рішення від 04.03.2011 року № 51 про визнання автогаража безхазяйним нерухомим майном, відповідач здійснила перешкоди позивачу у користуванні виділеними йому гаражними боксами, і суд прийшов до висновку про скасування вказаного рішення в частині визнання безхазяйними двох гаражних боксів, які були виділені позивачу, то задоволенню підлягає і вимога щодо заборони відповідачу винити перешкоди позивачеві у користуванні вказаними боксами, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Позивачем на протязі розгляду справи по суті було сплачено судовий збір на загальну суму 2624,20 грн. (а.с. 2 том № 1, а.с. 25 том № 1, а.с. 130 том № 1, а.с. 9 том № 2, а.с. 10 том № 2). Враховуючи, що у задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права спільної власності відмовлено, за яку сплачено судовий збір у розмірі 640 грн., то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, понесеного останнім при подачі позову, як це передбачено ст. 141 ЦПК України у розмірі 1984 грн. 20 коп.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 4 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 8, 9 та 15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62 «Про затвердження порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Князегригорівської сільської ради про визнання права власності, визнання незаконним та скасування рішення в частині визнання безхазяйними двох гаражних боксів та заборону вчиняти будь-які перешкоди у користуванні гаражами задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Князегригорівської сільської ради від 04.03.2011 року № 51 в частині визнання безхазяйними двох гаражних боксів, розташованих по АДРЕСА_1 , які були передані ОСОБА_1 .

Заборонити Князегригорівській сільській раді чинити ОСОБА_1 будь-які перешкоди у користуванні гаражними боксами, які розташовані по АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права спільної власності з іншими особами на два гаражні бокси, розташованих по АДРЕСА_1 , відмовити.

Стягнути з Князегригорівської сільської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Повне найменування сторін:

1. Позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2 . Відповідач - Князегригорівська сільська рада, ідентифікаційний код 04401150, адреса місцезнаходження: Херсонська область, Великолепетиський район, с. Князе-Григорівка, вул. Адамяна, 1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02.04.2021 року.

Головуючий підпис