Номер провадження: 22-з/813/121/21
Номер справи місцевого суду: 2-1961/2010
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
21.04.2021 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О.
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.
за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шишлюк Вікторії Русланівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання у справі № 2-1961/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕРСТЕ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гурська Оксана Віталіївна) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У серпні 2020 року ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання у справі № 2-1961/2010 за позовом ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гурська О.В.) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2020 року заяву ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання було задоволено. Замінено ПАТ «ФІДОБАНК» на його правонаступника - ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» в якості стягувача за виконавчим листом № 2-1961/10, виданим Малиновським районним судом м. Одеси від 06 жовтня 2011 року у справі за позовом ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гурська О.В.) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Видано дублікати виконавчих листів по цивільній справі № 2-1961/2010. Поновлено ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі № 2-1961/2010
Вказане судове рішення, у частині задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання, було оскаржено у апеляційному порядку представником ОСОБА_1 - адвокатом Шишлюк В.Р.
Постановою Одеського апеляційного суду від 30 березня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , було задоволено частково.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2020 року - скасовано в частині задоволення заяви ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання.
У задоволенні заяви ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання виконавчого документа у справі № 2-1961/2010 за позовом ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гурська О.В.) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.
В іншій частині судове рішення залишено без змін.
02 квітня 2021 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Шишлюк В.Р. до Одеського апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій заявник просила стягнути з ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500 гривень, а також судовій збір за подання апеляційної скарги у розмірі 420, 40 гривень.
Представник ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» заперечував проти задоволення заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, мотивуючи там, що вартість наданої адвокатом правової допомоги та порядок її оплати встановлюються виключно договором про надання такої допомоги. Належним чином завіреної копії договору про надання правової допомоги апелянтом до суду не надавалася ані в якості додатку до апеляційної скарги, ані в якості доказу до заяви про розподіл судових витрат. Також представник ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» зауважив на те, що в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Шишлюк В.Р. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, з наступних підстав.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За правилами частини 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження понесених апелянтом витрат на правничу допомогу, представник ОСОБА_1 адвокат Шишлюк В.Р., разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, надала суду апеляційної інстанції Акт прийому-передачі виконаних робіт від 01 квітня 2021 року із зазначенням переліку наданих послуг, копії платіжних доручень на загальну суму 8 500 грн та ордер на представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 .
Зі вказаного Акт прийому-передачі виконаних робіт вбачається, що адвокат надав клієнту наступні правові послуги: підготовка та подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду вартістю 7 000 гривень, та участь у судовому засіданні 30 березня 2021 року у Одеському апеляційному суді вартістю 1 500 гривень.
Проте, представник апелянта не надала суду договір про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом, розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
За відсутності копії договору про надання правничої допомоги, не вбачається можливим встановити які саме домовленості щодо розміру гонорару були досягнуті між ОСОБА_1 та його представником, та закріплені в договорі, що унеможливлює встановити вартість та її відповідність умовам договору.
Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг (підготовка та подання апеляційної скарги, та участь у одному судовому засіданні у Одеському апеляційному суді), не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
Також, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, є вимога заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Шишлюк В.Р. про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення із заявника на користь ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 420, 40 гривень, оскільки це питання було вирішено Одеським апеляційним судом при ухваленні судового рішення від 30 березня 2021 року.
За таких обставин, колегія суддів доходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Шишлюк В.Р. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 підтверджені витрати на правову допомогу, понесені апелянтом, а саме - 1 500 гривень витрат за участь представника ОСОБА_1 у судовому засіданні Одеського апеляційного суду 30 березня 2021 року.
В іншій частині заявленого клопотання, підстав для ухвалення додаткового рішення (постанови) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 270 ЦПК України, колегія суддів, -
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шишлюк Вікторії Русланівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання у справі № 2-1961/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «ЕРСТЕ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гурська Оксана Віталіївна) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21 квітня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе