Справа № 755/4938/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

при секретарі Ганжа Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 755/4938/21 за скаргою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання чинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернулося до суду зі скаргою у якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дніпровського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Фещенко І.І. щодо повернення без прийняття до виконання судового наказу та зобов`язати державного виконавця прийняти виконавчий документ до виконання.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що 23.02.2021 року головним державним виконавцем Дніпровського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Фещенко І.І. було прийнято рішення про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу № 755/1738/20 виданого 04.11.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованості з оплати комунальних послуг у розмірі 2 200,49 грн., збитків від інфляції у сумі 207,83 грн., 3% річних у сумі 101,76 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 210,20 грн.

Вказує, що повідомлення про повернення виконавчого документа обґрунтоване відсутністю у судовому наказі дати народження боржника.

Зазначені дії заявник вважає такими, що вчинені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», а тому мають бути визнані неправомірними, оскільки державним виконавцем передчасно без використання права щодо безоплатного отримання відомостей відносно боржника щодо дати його народження прийнято рішення про повернення виконавчого документа.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено скаргу до судового розгляду (а.с. 19-20).

15 квітня 2021 року та 20.04.2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва від суб`єкта оскарження головного державного виконавця Дніпровського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Фещенко І.І. надійшли письмові заперечення на скаргу в яких просить відмовити у задоволенні скарги, вказуючи на те, що 23.02.2021 року за результатами розгляду заяви КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про відкриття виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання через його невідповідність вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме через відсутність у виконавчому документі дати народження боржника, що підлягає внесенню до автоматизованої системи виконавчого провадження. Відсутність відомостей про дату народження боржника технічно унеможливлює відкриття виконавчого провадження, що в свою чергу унеможливлює формування державним виконавцем вимог/запитів на отримання інформації щодо боржника.

В судове засідання представник скаржника, державний виконавець та заінтересована особа не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 05.02.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 755/1738/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 2 200,49 грн., збитків від інфляції у сумі 207,83 грн., 3 % річних у сумі 101,76 грн. та судовий збір у сумі 210,20 грн. (а.с. 4-5).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

За вимогами п. 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: судові накази.

23 лютого 2021 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 6).

Повідомлення мотивоване тим, що виконавчий документ не містить дати народження боржника, що технічно унеможливлює відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положень п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Підставою для скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язання прийняти судовий наказ до виконання скаржник вказує те, що державним виконавцем рішення про повернення прийнято передчасно без використання можливостей безоплатного отримання відомостей відносно боржника щодо дати його народження.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно п. 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на зазначене, відсутність у виконавчому документі дати народження боржника за наявності можливості у державного виконавця його ідентифікувати, не може вважатися підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14, Верховний Суд у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 461/3584/16-ц, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-42/11, від 26 грудня 2018 року у справі № 749/1181/16-ц, від 14 травня 2020 року у справі № 804/8020/16, від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц.

У ст. 129 Конституції України закріплено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», суд дійшов висновку, що стягувач не може бути незаконно позбавлений закріпленого у Конституції України права на виконання рішення суду.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного зазначені доводи скаржника суд приймає до уваги та вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання неправомірними дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. щодо повернення без прийняття до виконання судового наказу № 755/1738/20 від 05.02.2020 року виданого 04.11.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованості.

В частині вимог щодо зобов`язання державного виконавця прийняти судовий наказ до виконання та винести постанову про відкриття виконавчого провадження скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як роз`яснено у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», а також у пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Отже, з урахуванням викладеного порушене право заявника підлягає поновленню шляхом зобов`язання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. повторно розглянути заяву стягувача КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про примусове виконання судового наказу.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5, пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, ст. ст. 353, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання чинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни щодо винесення повідомлення від 23 лютого 2021 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни від 23 лютого 2021 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірину Ігорівну повторно розглянути заяву Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про примусове виконання судового наказу № 755/1738/20 Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованості.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя