У Х В А Л А

"20" квітня 2021 р. Справа752/3199/21

Провадження4-с/153/2/21-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві, в якій просив: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Удавіцької Є.В. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 у ВП №57807131; скасувати розрахунок заборгованості зі сплати ОСОБА_1 у ВП №57807131 та зобов`язати головного державного виконавця Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Удавіцьку Є.В. зробити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментах у виконавчому провадженні №57807131 застосовуючи дані про офіційні доходи. Скарга мотивована тим, що у провадженні знаходиться виконавче провадження №57807131 відкрите 30.11.2018. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа Ямпільського районного суду Вінницької області №153/39/18 виданого 20.07.2018 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від його заробітку. У жовтні 2020 йому стало відомо, що за ним рахується заборгованість по виконавчому провадженні №57807131. Проте, ані розмір заборгованості, ані порядок його обчислення йому не був відомий. Адвокатом було подано до Голосіївського РВ ДВС у м.Києві заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження з проханням повідомити про дату та час ознайомлення, але відповіді щодо можливості ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не надходило. 04.12.2020 адвокатом Козіним А.В. було подано до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві запит з проханням надати Довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, на підставі якої ОСОБА_1 нараховується заборгованість по аліментах. Згідно розрахунку за ним рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 85754,24 грн. Вважає, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів є не чинним та підлягає скасуванню. Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 проводиться виходячи із розміру доходу/середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості. 31.05.2019 ним було подано до Голосіївського РВ ДВС у м.Києві заяву про перерахунок заборгованості та долучення матеріалів до справи, додатком якої було копія довідки про доходи, копія наказу про прийняття на роботу. 21.06.2019 ним було подано до Голосіївського РВ ДВС у м.Києві довідку про доходи за період часу з листопада 2017 по травень 2019. Починаючи з 16.11.2017 по 15.06.2020 він працював у Національному університеті біоресурсів та природокористування на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, а в період часу з 23.06.2020 по теперішній час у ФОП ОСОБА_5 на посаді палітурника. Виконавцем ведеться невірний розрахунок заборгованості по аліментах, чим порушуються його законні права та інтереси.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Козін А.В. у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином судовими повістками із рекомендованими повідомленнями вих.№530 та вих.№549, а також оголошеннями про виклик на сайті суду. Про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в їх відсутність до суду не надійшло.

Головний державний виконавець Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Удавіцька Є.В. у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих.№522, а також оголошеннями про виклик на сайті суду. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло.

Із досліджених судом письмових доказів, які додані до скарги копії паспорта громадянина України (а.с.4) судом встановлено, що скаржник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Києві, де і зареєстрований.

Із копії заяви про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.6) та копії опису (а.с.7) судом встановлено, що адвокат Козін А.В. звертався від імені скаржника до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва з проханням надати можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження №57807131 з правом знімати копії документів. Разом з тим, судом встановлено, що на адвокатський запит адвоката Козіна А.В. було надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до якого загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.12.2020 становить 85754,24 грн. Заборгованість розрахована відповідно до середньостатистичної заробітної плати по м.Києву (а.с.8-12).

Скаржник звертався до Голосіївського РВ ДВС міста Києва із заявою про перерахунок заборгованості та долучення матеріалів до справи 31.05.2019 та ним було додано довідку про доходи від 21.06.2019, згідно якої загальна сума доходу за період з 01.11.2017 по 31.05.2019 за винятком аліментів становить 76054,39 грн.

Із копії Трудової книжки серії НОМЕР_1 заповненої 21.11.2017 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.18) судом встановлено, що скаржник з 23.06.2020 прийнятий на посаду палітурника до ФОП ОСОБА_5 .

Суд дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , враховуючи наступне:

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частинами 1, 3, 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Таким чином, законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами.

Зі змісту скарги ОСОБА_1 , яка подана до суду в порядку ст.447 ЦПК України, та заявлених вимог вбачається, що боржник, як сторона виконавчого провадження, не оспорює право державного виконавця вчиняти дії, направлені на визначення розміру заборгованості за аліментами, але не погоджується з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, проведеними державним виконавцем.

Відповідно до ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Нормою ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Аналогічні норми закріплено в п.4 розділу XVI Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), де також передбачено, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що боржник не погоджується з розрахунками заборгованості за аліментами, проведеними державним виконавцем, вказуючи на те, що розмір заборгованості не правильно визначений державним виконавцем.

Так, вбачається, що виник спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону та ту обставину, що спір виник щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Саме така позиція висловлена Верховним судом в постанові Касаційного цивільного суду від 06.06.2018 у справі №756/13754/16-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74630110).

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом в постанові від 30.08.2018 в справі №2-191/2005, від 04.09.2019 в справі №399/343/17-ц.

Також, враховуючи, що згідно ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом, останнім встановлено, що у вказаній справі ОСОБА_1 позову про визначення розміру заборгованості по аліментах не пред`являв, таких вимог матеріали справи не містять.

У пункті 18 Постанови пленуму ВССУ №4 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК (ст.451 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду скарги), у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Аналізуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що державний виконавець має обов`язок провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, а обов`язку проводити перерахунок заборгованості, у випадку незгоди боржника із розміром такої, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено, при цьому, законодавством визначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом.

Таким чином, суд, зобов`язавши посадову особу ВДВС здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за методикою, яка, на думку суду відповідає чинному законодавству, фактично втручається у право і обов`язок виконавця, надані йому законом, самостійно визначати розмір заборгованості за аліментами.

Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 04.09.2019 у справі №399/343/17-ц, провадження №61-15169св18.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Тому, суд доходить висновку, що оскільки заявник не згідний із розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем, такий спір щодо розміру заборгованості за аліментами підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом, тому вимога скарги ОСОБА_1 про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а також зобов`язання державного виконавця зробити перерахунок заборгованості по аліментах, є такою, що не підлягає вирішенню в порядку контролю за виконанням судових рішень.

В іншій частині заявлених вимог суд знаходить скаргу обґрунтованою, і такою, що підлягає до задоволення, а саме визнання неправомірними дій державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, оскільки при проведення розрахунку державним виконавцем не було враховано те, що боржник працював певний період часу, і відповідно, за цей час йому мала б нараховуватися інша сума щодо сплати аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Удавіцької Є.В. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 в ВП №57807131.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ямпільський районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк