Ухвала

22 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 635/2275/20

провадження № 61-5921ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 09 березня 2021 року, винесену за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору, - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, про визнання права власності на нерухоме майно та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження належного їй майна, на яке заявниця просила визнати право власності, задоволено.

Накладено арешт на належне відповідачу ОСОБА_2 наступне майно: 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:016:0003, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:016:0008, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Будянської селищної ради Харківського району Харківської області; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:011:0052, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:007:0006, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:007:0008, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,60 га, кадастровий номер :02:007:0007, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована

на території Березівської селищної ради Харківського району Харківської області.

У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 09 березня 2021 року (повний текст складено 11 березня 2021 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня

2020 скасовано.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

09 квітня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу,

в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду

від 09 березня 2021 року і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання

про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги,

про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення,

про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження

за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову

в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими

або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто перелік ухвал суду, які підлягають касаційному оскарженню, чітко визначається процесуальним законом. У переліку ухвал суду апеляційної інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, визначеному у пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України, ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у забезпеченні позову відсутня.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) дійшла висновку, що оскільки за змістом пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України відсутня процесуальна можливість оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у забезпеченні позову, так само неможливим є касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви. Якщо суд апеляційної інстанції скасував вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, учасник справи, який подавав заяву про вжиття таких заходів, за наявності підстав не позбавлений можливості знову подати відповідну заяву до суду першої інстанції.

Частиною другою статті 382 ЦПК України передбачено, що постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку

у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже постанова Харківського апеляційного суду від 09 березня 2021 року, винесена за результатами перегляду ухвали Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2020 року, про відмову у забезпеченні позову оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

У постанові від 09 березня 2020 року Харківський апеляційний суд помилково зазначив про наявність права на її касаційне оскарження.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 09 березня

2021 року, винесену за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору,- приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, про визнання права власності

на нерухоме майно та зняття арешту з майна - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

В. В. Шипович