Справа № 175/4786/19
Провадження № 2/175/1378/19
Справа № 175/4786/19-ц
Провадження № 2/175/1378/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Іщенко Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення невідшкодованої страхової суми за шкоду заподіяну життю та здоров`ю та невідшкодовану моральну шкоду, який 29 березня 2021 року уточнила та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро Українина її користь витрати на лікування відповідно до наданих чеків у розмірі 18920 грн. 31 коп. та витрати на придбання цвяху внутрішньо кісткового блокуючого стегнового з комплектом гвинтів у розмірі 16500 грн. 00 коп., а також стягнути невідшкодовану страхову суму за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 20646 грн. 00 коп. та невідшкодовану страхову суму за моральну шкоду у розмірі 1032 грн. 30 коп.

05 грудня 2019 року протоколом автоматичного розподілу судових справ між суддями вищевказану позовну заяву було розподілено на суддю Озерянську Ж.М. (а.с.1).

Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання по даній справі на 03 лютого 2020 року (а.с.2).

Ухвалою суду від 25 червня 2020 року по справі було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 31 серпня 2020 року (а.с.139).

Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року судом прийнято заяву позивачки ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог (а.с.183).

Позивачка ОСОБА_1 надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, в якому просила прийняти рішення за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.180).

Представник відповідача за свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі,посилаючись на викладені у відзиві заперечення (а.с.90-95).

Вислухавши представника відповідача , вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Встановлено, що 31 серпня 2013 року близько 00:30 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі сполучення «Бориспіль-Запоріжжя» на 108 км+810 м. вказаної дороги допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 ,

який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення транспортних засобів пасажир ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта №930 від 18 травня 2014 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а саме: травми правої нижньої кінцівки з уламковим переломом правої стегнової кістки.

З матеріалів справи вбачається, що факт дорожньо-транспортної пригоди та її фактичні обставини підтверджені вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року у справі № 695/2-059/14-к, яким ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2. ст. 286 КК України та йому було призначено покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 був звільнений від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 рік (а.с. 19-24).

Крім того, вищевказаним вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 був задоволений частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 на її користь кошти в сумі 1240 грн. 45 коп. матеріальної шкоди, 20000 грн. моральної шкоди та 3200 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» (Далі - Закон № 1961-ІV) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-ІVстраховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.39.1 та ст.39 ст.6 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»№1961-IV Моторне страхове бюро України є об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цвільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

МТСБУ є непідприємницькою організацією і здійснює свою діяльність відповідно до вищезазначеного Закону, свого статуту та законодавства України.

Щодо відшкодування витрат у зв`язку з лікуванням потерпілої ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»№1961-IV» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів та зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року (зі змінами та доповненнями) розмір витрат на ліки, предмети догляду за потерпілим визначаються на підставах виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»№1961-IV» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу та таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку щодо відшкодування потерпілому шкоди, завданою іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). Отже первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ч.1 ст. 24 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовується обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів та зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтвердженні документально відповідним закладом охорони здоров`я та зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх задоволення мають бути підтвердженні документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Враховуючи вищевикладене та враховуючи вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року у справі № 695/2-059/14-к, згідно якого позивачці вже задоволено її цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_3 на її користь 1240 грн. 45 коп. матеріальної шкоди та 20000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, та таким чином при визначенні розміру витрат, які підлягають відшкодуванню потрібно враховувати витрати які вже було відшкодовано на підставі вищевказаного вироку суду, оскільки відповідно до вимог ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. Отже, суд приходить до висновку, що позивачці ОСОБА_5 вже було відшкодовано витрати на лікування. Крім того, відповідно до наданих суду чеків та рахунків, позивачкою були безпідставно включені витрати не пов`язані з лікуванням та витрати, які вже було відшкодовано винною особою ОСОБА_3 та витрати, які не підтверджені жодним медичним документом. Також, судом встановлено, що в матеріалах справи маються копії квитанцій, які згідно епікризу №9509 є безпідставними, оскільки згідно нього лікування було проведено після падіння позивачкою у ванній кімнаті, а не у зв`язку з лікуванням позивачки у зв`язку з ДТП. Крім того, судом встановлено, що позивачкою надані квитанції та розрахунки на купівлю продуктів харчування, що суперечить нормам ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Щодо відшкодування витрат на придбання цвяху внутрішньо кісткового блокуючого стегнового з комплектом гвинтів у розмірі 16500 грн. 00 коп., суд приходить до висновку, що разрахунок-фактура №0000078 від 28 серпня 2016 року та квитанція № 41 від 26 серпня 2016 року, які маються в матеріалах справи, не підтверджені жодним документом про пов`язаність з ДТП, а навпаки згідно з виписним епікризом історії захворювання №9509 «Анамнез» - травма яка настала після падіння позивачки 25 серпня 2016 року о 06:00 год. у ванній кімнаті, яка була доставлена до лікарні, рентген обслідувана, діагностовано рефрактура с/з правої бідряної кістки зі зміщенням обломків», а отже витрати які понесла позивачка ОСОБА_1 після падіння у ванній кімнаті не може нести та відшкодовувати відповідач МТСБУ. Крім того, судом встановлено, що в вищевказаному виписному епікризі історії захворювання №9509 вказано, що позивачка ОСОБА_1 після ДТП на момент потрапляння до лікарні з травмою після падіння у ванній кімнаті була реабілітована.

Крім того, позивачка ОСОБА_5 також просила суд стягнути зі МТСБУ моральну шкоду в сумі 1032 грн. 30 коп.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки у частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки моральна шкода відшкодовується потерпілому згідно ст. 26-1 Закону №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та лише за умов передбачених п.п. «г» та «ґ» п.41.1 п.п. «в» п.41.2 ст. 41 вищевказаного закону, згідно положень п. «г» ст. 41 МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: особами, на яких поширюється дія п. 13.1 статті 13 цього Закону, так ОСОБА_3 згідно матеріалів справи не є суб`єктом на якого поширюється дія п. 13.1 статті 13 Закону №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно якого: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом, що в свою чергу виключає можливість відповідача здійснити виплату моральної шкоди ОСОБА_1 , оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобілю «Форд Фокус» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 не була застрахована .

На підставі вищевикладеного, суд, надавши оцінку зібраним по справі доказам та доводам сторін, приходить до переконання про те, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95,259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, ст.ст.1167, 1187 ЦК України,Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ,суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.