Справа №487/6765/20
Провадження № 22-ц/812/750/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

представника позивача ОСОБА_1

адвоката Пірога Сергія Васильовича

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Бобровою І.В., повний текст складено 01 березня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. ОСОБА_4 не надає допомоги на утримання доньок. Вважає, що відповідач, який є працездатним, спроможний сплачувати аліменти в зазначеному в позові розмірі.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особові рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України, щомісяця, починаючи стягнення з дати пред`явлення позовної заяви до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3200 грн. щомісячно, починаючи з 09 листопада 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Пірога С.В., подала на нього апеляційну скаргу, просила його скасувати та ухвалення нового судового рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказувала, що судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, оскільки не застосовано закон, який підлягає застосуванню та процесуального права, так як у рішенні відсутнє обґрунтування відмови у задоволені вимог щодо способу стягнення аліментів у частці від доходу відповідача. Також суд у рішенні посилався на недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними.

Зокрема вказували, що звертаючись до суду з позовом вона просила стягнути на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів відповідача.

Заявлена нею вимога є правомірною, оскільки за приписами ч.3 ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина. Так як діти проживають з нею, а їх батько не надає матеріальної допомоги,то саме їй належить вибір способу стягнення аліментів. Суд же, не зазначаючи жодних підстав, вирішив стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошові сумі у розмірі 3200 грн., не виконавши свого обов`язку щодо обґрунтування свого рішення.

Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що з 10 січня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року (а.с.4).

Відповідно до копій свідоцтв про народження, сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , 16 лютого 2021 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , про що того ж дня складено відповідний актовий запис №7, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_9 (а.с.47).

Зміна прізвища позивачки підтверджується копією паспорту виданого ОСОБА_1 24 лютого 2021 року (а.с.48).

Підставою для звернення з даним позовом позивачка зазначила, що діти зареєстровані та проживають разом з нею. Відповідач останнім часом перестав утримувати спільних дітей, жодним чином це не мотивуючи, а тому просила стягувати на свою користь на утримання дітей аліменти у частці від заробітку ОСОБА_2 .

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач як батько, зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей та за відсутності згоди між сторонами з цього приводу, стягнув аліменти в судовому порядку.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновок суду першої інстанції з визначеним ним способом стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі.

За змістом ст.180, ч.1 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені ст.182 СК України.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.ст. 13, 76, 77 ЦПК України).

Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дітей, а бажання відповідача сплачувати такі в твердій грошовій сумі, про що він зазначив у заяві про визнання позову, в силу вимог диспозитивності не можуть братись до уваги.

Позивач під час звернення до суду просила про стягнення аліментів саме в частці від отриманого відповідачем доходу, тому висновок суду про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, є невірним, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень сімейного законодавства.

Вищенаведене ототожнюється з висновком Верховний Суд у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 490/4522/16-ц.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач на теперішній час не працює чи має нерегулярний, мінливий дохід, а тому у суду першої інстанції не було підстав для застосування положень ч.1 ст.184 СК України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Доказів того, що на утриманні у відповідача знаходяться інші особи матеріали справи не містять

Надані відповідачем квитанції на підтвердження сплати аліментів за вказаний у них період не впливають визначення способу стягнення аліментів, а є лише підтвердження добровільного виконання обов`язку батьком по утриманню своїх дітей.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскільки мають значення при вирішенні цього спору.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти у загальному розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В зв`язку з викладеним, оскаржене рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині визначення способу стягнення аліментів підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про задоволення позову.

Це ж рішення суду в частині допущення негайного виконання рішення суду в межах сплати платежу за один місяць та розподілу судових витрат за розгляд справи судом першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України за перегляд справи у суді апеляційної інстанції з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню 1261,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367,374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пірога Сергія Васильовича задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2021 року в частині визначення способу стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ,РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави 1261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 20 квітня 2021 року.