Справа № 685/1242/20
Провадження № 2/685/31/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь

справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв Іван Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи його тим, що з інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень їй стало відомо про те, що 02.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 24408 про звернення стягнення з неї на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 240379,60 грн. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що строк платежу за Кредитним договором № 233427 від 30.07.2017 року укладеним між ТОВ «ВЕЛЛФІН» настав, боржником допущено прострочення платежів, тому стягнення заборгованості проводиться за період з 30 липня 2017 року по 07 серпня 2020 року, сума заборгованості складає 239479,60 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6000,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 155905,20 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 77574,40 грн. За вчинення виконавчого напису 900,00 грн. Згідно з заявою про примусове виконання рішення від 08.09.2020 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» пред`явив виконавчий напис № 24408 від 02.09.2020 року для виконання до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва І.М. на підставі якого приватний виконавець 16.09.2020 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №63057757. Зазначає, що 30.07.2017 року між нею та ТОВ «ВЕЛЛФІН» укладений договір позики, відповідно до якого їй надано кошти в сумі 6000 грн строком на 30 днів. Копію договору ТОВ «ВЕЛЛФІН» їй не надсилали, про умови нарахування процентної ставки їй не повідомлялося. Отриману суму позики вона частково погасила, що підтверджується випискою банку, відповідно до якої нею, було сплачено по договору позики №233427 30.07.2017 року кошти в розмірі 2720,00 грн, однак вказана сума не відобразилася у виписці з особового рахунку і не вплинула на розмір заборгованості. Жодних повідомлень від ТОВ «ВЕЛЛФІН» щодо наявної заборгованості до вересня 2020 року вона не отримувала. Вважаю, що виконавчий напис № 24408 від 02.09.2020 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства, а тому не підлягає виконанню, оскільки вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Зазначає, що до вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом нею не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від відповідача та відповідно вона не визнала розмір заборгованості нарахованої ТОВ «ВЕЛЛФІН», оскільки була позбавлений будь-якої інформації зі сторони відповідача щодо розміру кредитних зобов`язань, лише 08 вересня 2020 року, після вчинення виконавчого напису, їй надійшов лист від ТОВ «ВЕЛЛФІН», яким її повідомили про те, що у неї є заборгованість за договором позики в розмірі 239479,60 грн. Отже, розмір заборгованості не був погоджений, а надані відповідачем документи не давали нотаріусу можливість встановити безспірність вимог, тому при вчиненні виконавчого напису від 02.09.2020 року у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість за кредитним договором, а відтак вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. На підставі викладеного просить визнати виконавчий напис №24408 від 02.09.2020вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення кредитної заборгованості з неї на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно ст.128 ЦПК України, в суд не з`явився, подав до суду відзив в якому позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та зазначив, що між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 було укладено у формі електронного документу договір позики №233427 від 30.07.2017 року, відповідно до умов якого останній надано у позику грошові кошти в розмірі 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування зазначені у п.1.5 цього договору. ТОВ «ВЕЛЛФІН» виконав умови договору позики та перерахував кошти на картковий рахунок ОСОБА_2 в сумі 6000 грн. Ініціатива укладення договору позики надійшла від позивача, яка зареєструвалася в особистому кабінеті на Сайті ТОВ «ВЕЛЛФІН» та заповнила всі обов`язкові для заповнення поля Заявки, а також підтвердила, що вона ознайомилася, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватися Правил, розміщених на Сайті Позикодавця. Однак, через неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором позики, а саме неповернення позики і несплати відсотків за користування коштами у позивача утворилася заборгованість перед відповідачем. 02.09.2020 ТОВ «ВЕЛЛФІН» направлено позивачу письмове повідомлення про наявну заборгованість, яка станом на 07.08.2020 становить 239479,60 грн. Вказане повідомлення позивач отримала 08.09.2020. 07.08.2020 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису та додано розрахунок заборгованості. Оскільки позивач не оскаржує наявність заборгованості та її розмір, не надає суду жодних доказів на підтвердження виконання зобов`язання, тобто не спростовує факту заборгованості перед відповідачем та розміру боргу зазначеного у виконавчому листі, тому вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики №233427 від 30.07.2017 року, відповідно до умов якого позивачу надано у позику грошові кошти в сумі 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування зазначені у п.1.5 цього договору; позика надана позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, строк позики 30 днів (до 29.08.2017); договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок позичальника та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Відповідачем на адресу позивача 02.09.2020 направлено вимогу про стягнення заборгованості за договором позики, яку позивач отримала 08.09.2020 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №2368 та трекінгом 294, наданими відповідачем до відзиву на позов. 7 серпня 2020 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису, яким 2 вересня 2020 року вчинено виконавчий напис № 24408 про звернення стягнення з позивача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором 233427 від 30.07.2017 в розмірі 240379,60 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6000,00 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 155905,20 грн, строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 77574,40 грн. За вчинення виконавчого напису стягнено 900,00 грн. загальна сума що підлягає стягненню 240379,60 грн. 8 вересня 2020 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до приватного виконавця Терлеєва І.М. із заявою про примусове виконання рішення та стягнення заборгованості за виконавчим написом №24408 від 02.09.2020 з боржника ОСОБА_1 . Приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №63057757 та надіслано постанови позивачу та відповідачу, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди від 16.09.2020, супровідними листами №№5194,5196,5197, інформацією про виконавче провадження від 28.09.2020 . Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №233427 від 30.07.2017, наданого відповідачем, заборгованість ОСОБА_1 становить 239,479,60 грн, в тому числі: тіло кредиту - 6000,00 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 155905,20 грн, строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 77574,40 грн.

Відповідно до статті 18ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року №1172 (далі - Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Наведені висновки щодо порядку вчинення виконавчого напису нотаріуса викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

За змістом пункту 2.3 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Ненадання доказів щодо повідомлення боржника унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16-ц, від 18 жовтня 2019 року у справі № 591/6609/16-ц.

Як зазначалося вище, безспірність документів, відповідно до яких вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Між тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем на адресу позивача 02.09.2020 направлено вимогу про стягнення заборгованості за договором позики, яку позивач отримала 08.09.2020 року, і саме 2 вересня 2020 року приватним виконавцем Гораєм О.С. видано оспорюваний виконавчий напис. На підставі наведено, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять документів, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, з яких нотаріус міг би упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і їх визнання. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що виконавчий напис від 2 вересня 2020 року вчинений приватним виконавцем Гораєм О.С. з порушенням вимог Порядку вчинення виконавчого напису, а саме за відсутності доказів, які б підтверджували отримання позивачем вимоги про стягнення заборгованості за договором позики, тому такий виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 14,34, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» ст. 263-265 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв Іван Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Виконавчий напис №24408 від 02.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛФІН» визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛФІН» на користь ОСОБА_1 840 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий