Ухвала

22 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 760/15095/16

провадження № 61-5598ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Київської міської ради на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Протасівська Династія», третя особа - Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради, про визнання недійсним рішення, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстраційних записів,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2021 року засобами поштового зв`язку Київська міська рада звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року.

Разом із касаційною скаргою заявник подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року. Заяву обґрунтовує тим, що ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2021 року касаційну скаргу повернуто заявнику, оскільки така була не підписана представником Київської міської ради Ільчик М. О.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Враховуючи те, що вперше заявник звернувся до Верховного Суду без пропуску процесуального строку для подачі касаційної скарги, та після повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2021 року звернулась повторно у короткий термін, то строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Разом з тим, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зокрема, до цієї касаційної скарги заявником додано платіжне доручення від 25 лютого 2021 року № 164 про сплату судового збору у розмірі 7 652,88 грн.

Із інформації, яка наявна в Автоматизованій системі діловодства Верховного Суду за номером касаційного провадження № 61-4049ск21, вбачається, що вищевказане платіжне доручення раніше вже надсилалося заявником до суду касаційної інстанції разом із касаційною скаргою, яка була повернута ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2021 року.

Закон України «Про судовий збір» не передбачає можливості Верховному Суду зараховувати в якості судового збору кошти, що сплачені громадянами за подання інших заяв чи скарг, по яким були ухвалені процесуальні рішення.

Водночас, заявник не позбавлений права звернутися до суду із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином ця касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником на порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Звернувшись до суду з позовом у вересні 2016 року ОСОБА_1 просила визнати недійсним, незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 30 червня 2016 року № 385/385 про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,032 га, кадастровий номер :72:453:0043, що розташована по АДРЕСА_1 та витребувати земельну ділянку площею 0,032 га, кадастровий номер :72:453:0043, що розташована по АДРЕСА_1 , з незаконного володіння ТОВ «Протасівська Династія».

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону на час подання позовної заяви, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 2016 року складає 1 378,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 80 ЦПК України, у редакції станом на час подання позовної заяви, ціна позову у спорах про витребування майна визначається вартістю майна.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону на час подання позовної заяви, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до положень частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону на час подання позовної заяви, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 доповнила свій позов ще двома вимогами немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону на час подання доповнень до позовної заяви, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 762,00 грн.

У разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою (частина друга статті 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання доповнень до касаційної скарги).

Абзац другий частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання доповнень до касаційної скарги встановлює, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З урахуванням зазначеного вище, при поданні касаційної скарги заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі, що відповідає сумі: ціна вартості витребовуваного майна х 1 % + (1 378,00 грн х 0,4) + (1 762,00 грн х 0,4 х 2) х 200 %.

У той же час, з матеріалів касаційного провадження неможливо встановити дійсну вартість земельної ділянки, яка витребовується, тому заявнику необхідно самостійно встановити й обґрунтувати розмір судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення.

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити Київській міській раді строк на касаційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року.

Касаційну скаргу Київської міської ради на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року залишити без руху до 21 травня 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков