Справа № 323/238/21
21.04.2021 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
при секретарі - Тахтаул А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.03.2021 року вказаний позов був задоволений частково: стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч 00 коп.) щомісячно, починаючи з 28.01.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До ухвалення рішення представники обох сторін заявили клопотання про надання ними доказів на підтвердження витрат, понесених сторонами на оплату професійної правничої допомоги, та ухвалення додаткового рішення з цього питання.

На підставі цього при ухваленні рішення по суті позову від 18.03.2021 року судом було призначене судове засідання для вирішення питання про судові витрати сторін на оплату професійної правничої допомоги на 29.03.2021 року, а сторонам був наданий час для подання відповідних доказів до 24.03.2021 року включно.

23.03.2021 року представник позивача, адвокат Ілієнко І.С., подала заяву про ухвалення додаткового рішення, на підтвердження якої подала докази понесення позивачем витрат на оплату її професійної правничої допомоги: копії Договору про надання правової допомоги від 05.02.2021 року з Додатковою угодою від 02.03.2021 року, а також квитанції про оплату позивачем такої допомоги на суму 3600,00 грн.

Від відповідача та його представника жодних заяв по суті питання про розподіл судових витрат на оплату професійної правничої допомоги не надійшло.

29.03.2021 року судове засідання з розгляду вказаного питання не відбулось через перебування головуючого судді в нарадчій кімнаті в іншій справі, у звязку з чим судове засідання було відкладене на 21.04.2021 року.

В судове засідання 21.04.2021 року учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явились без повідомлення причин, що в силу ч. 4 ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання по суті.

Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та про аналізувавши відповідні норми процесуального права, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 ЦПК України.

Частинами третьою та четвертою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві у цій справі позивач зазначила, що станом на час подання позову її витрати на оплату професійної правничої допомоги складали 1600,00 грн. (консультація адвоката, попереднє вивчення матеріалів та складання позовної заяви), на підтвердження чого надала копію квитанції про оплату на користь адвоката Ілієнко І.С. вказаної суми, а також повідомила, що в подальшому можливі витрати на допомогу у виді представництва інтересів позивача в суді.

На підтвердження витрат під час розгляду справи судом суду надані копії квитанцій про оплату позивачем на користь адвоката Ілієнко І.С. грошових сум у розмірі 2000,00 грн. та 1600,00 грн.

Таким чином, загальна сума витрат, які позивач через представника просить покласти на відповідача, становить 5200,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з даними положеннями, адвокату, який представляє інтереси учасника справи, суд компенсує витрати, враховуючи гонорар, за умови, якщо він має договір про надання правової допомоги, в якому зазначені усі види послуг, які передбачено надати. Крім того, адвокат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення має подати до суду детальний опис наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а також докази цього.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Водночас суд бере до уваги, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, уразі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто й витрати на оплату професійної правничої допомоги, покладають на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, оскільки сторона відповідача у цій справі не надала жодних доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, суд виходить з того, що розподілу підлягають лише витрати, про які заявила сторона позивача.

Оцінивши доводи сторін з цього питання та дослідивши наявні у справ матеріали, суд приходить до висновку, що всі види робіт, що включені до розрахунку витрат на професійну правничу допомогу адвоката, були дійсно виконані.

Оскільки позовні вимоги були задоволені частково, і частка задоволених вимог становить 60% від заявлених, то й витрати мають бути стягнуті з відповідача пропорційно.

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, щодо того, що адвокат Ілієнко І.С. «не має ніякого відношення до складання позовної заяви та її подання до Оріхівського районного суду Запорізької області», оскільки позовна заява підписана особисто позивачем, її складання не становить великого навантаження, а додатки до позову не завірені адвокатом.

Так, підписання позовної заяви особисто позивачем як таке не є тотожним її складанню, адже звичайною практикою в адвокатській діяльності є складання проектів процесуальних документів від імені клієнта адвокатських послуг. Визначення особи, яка безпосередньо підписує відповідний документ, є виключно предметом домовленості між адвокатом та клієнтом, як і вартість послуг адвоката. Суд не вправі втручатись у ці відносини, за винятком явної неспівмірності розміру заявлених витрат та фактично вчинених адвокатом дій.

В даному випадку сторона відповідача не надала жодних доказів на підтвердження неспівмірності заявлених позивачем витрат.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 134-137, 141, 246, 263-265, 268, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Ілієнко Ірини Сергіївни, про розподіл витрат на оплату витрат на оплату професійної правничої допомоги, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката Ілієнко Ірини Сергіївни у розмірі 3120,00 грн. (три тисячі сто двадцять грн. 00 коп.).

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з вручення копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв