Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Бондаренко О. В., при секретарі - Ломако Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

23.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його цивільна дружина - ОСОБА_3 . Він проводив за власні кошти її поховання та від органів пенсійного фонду України також отримав допомогу на поховання дружини. ОСОБА_3 на момент смерті проживала разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , де також була зареєстрована. З серпня 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (тобто до дня її смерті) він перебував з померлою у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Вони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувались один про одного, вважали себе чоловіком та дружиною. Ні він, ні ОСОБА_3 під час спільного проживання протягом 30 років у зареєстрованих шлюбах з іншими особами не перебували. З 1987 року по 2000 рік вони проживали у його квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , а починаючи з квітня 2000 року проживали у будинку АДРЕСА_3 частин якого придбали 19.04.2000 року, на підставі договору дарування, у 2004 році купили іншу частину будинку - 1/8 (11,8 кв.м. - дві житлові кімнати). Більшу частину коштів їх спільного бюджету заробляв саме він. ОСОБА_3 хворіла і він здійснював за нею догляд вдома, відвідував у лікарні, купував їй ліки і оплачував проведення лікування (дружина мала захворювання: аденома гіпофіза, цукровий діабет ІІ типу, застійна серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця, хронічна ішемічна хвороба серця. Протягом останнього місяця свого життя дружина потребувала постійного стороннього догляду, як особа, нездатна до самообслуговування, оскільки внаслідок захворювань у неї відмовили працювати всі кінцівки. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, а саме на 1/8 будинку АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті дружини він прийняв, оскільки подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини від 27.07.2018 року. Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою на підставі його заяви було відкрито спадкову справу № 62767633 (номер у нотаріуса 362/2018) щодо майна померлої ОСОБА_3 19.07.2019 року йому було відмовлено державним нотаріусом в оформленні спадкових прав на майно та у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не надано документів, що підтверджують родинні чи інші відносини з померлою. Тому, просив у судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом 30 років до відкриття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у період з серпня 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

26.10.2020 року судом прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, постановлено ухвалу про виклик та допит свідків та витребування доказів у справі.

01.02.2021 року судом постановлено ухвалу, про залучення у справі заінтересованої особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є сином ОСОБА_3 .

Заявник - ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги підтримав та пояснив, що з ОСОБА_3 він познайомився у 1986 році, з 1987 року почали спільно проживати, як подружжя, у його квартирі по АДРЕСА_2 . В подальшому вирішили придбати будинок, тому він прожав свою квартиру і на підставі договору дарування набув у власність частину будинку у АДРЕСА_1 , а потім решту будинку придали на ім`я ОСОБА_3 . В даному будинку вони проживали до дня смерті останньої. У ОСОБА_3 є син - ОСОБА_2 , який з ними ніколи не проживав, фактичне місце його проживання невідоме, інших спадкоємців немає. Вони із ОСОБА_3 30 років прожили, як подружжя, мали спільний бюджет, побут, права та обов`язки, останні 6 років дружина хворіла, тому він займався її лікуванням та доглядав за нею, останній рік вона потребувала постійного стороннього догляду та постійного лікування, що здійснював він та після смерті дружини поховав її, провів необхідні обряди та звичаї.

Представника заявника, адвокат Пишна Світлана Юріївна, у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень щодо заяви до суду не подав.

Заінтересована особа - Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи. Встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01.01.2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.

При встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

За змістом ст.1217,1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

В п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК.

Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 11,22).

Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_1 було відкрито спадкову справу № 62767633 (№ 362/2018) щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ( а.с.78-94), з якої вбачається, що заяву про прийняття спадщини подав лише ОСОБА_1 , інші спадкоємці не заявили вимог щодо прийняття спадщини.

Згідно договору купівлі - продажу частини жилого будинку від 07.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Вельбоєнко А.П., зареєстрованого у реєстрі за № 744 ( а.с.24), ОСОБА_3 мала на праві власності 1/8 частину жилого будинку, загальною площею 11,8 кв.м., житловою площею 11,8 кв.м., що складається із двох житлових кімнат.

Також, встановлено, що заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9,20), 27.07.2018 року звернувся до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори із заявою ( а.с.18, 78 - на звороті) про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , однак отримав постанову № 1563/02-31 ( а.с.19) про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним не було подано документи, що підтверджують родинні та інші відносини із спадкодавцем, тому він звернулася до суду з даною заявою.

З матеріалів справи (а.с. 12-16,20-28) вбачається, що 19.04.2000 року на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І., зареєстрованого у реєстрі за № 1-1318, заявник набув у власність 7/8 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, який знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , будинок в цілому має 45,8 кв.м. жилої площі і розташований на земельній ділянці з надвірними спорудами: сарай з прибудовою, гараж, вбиральня,огорожа, відмостка, колодязь.

Згідно із технічним паспортом на вказаний житловий будинок, складеним 28.04.2004 року Білоцерківським МБТІ, ОСОБА_1 є власником 7/8 частини будинку, а ОСОБА_3 - 1/8 частини будинку, що узгоджується з довідкою КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 19.06.2020 року за № 1542.

Згідно відомостей зазначених у паспорті заявника ( а.с.8-9), ОСОБА_1 з 26.08.1987 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а з 25.04.2000 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідок управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області за № 1141 від 20.07.2018 року, за № 15.2-03/3069 від 16.07.2020 року та за № 15.2-03/3070 від 16.07.2020 року, ОСОБА_1 зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 25.04.2000 року з моменту набуття у власність частини будинку, а ОСОБА_3 з 27.04.2001 року - до набуття у власність частини будинку 07.05.2004 року.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 проводив за власні кошти поховання ОСОБА_3 , що підтверджується копією рахунку-замовлення № 010370 від 02.06.2018 року та копією товарного чеку від 02.06.2018 року, від органів пенсійного фонду України отримав допомогу на поховання ОСОБА_3 , що підтверджується копією заяви від 06.06.2018 року, копією витягу з ДРАЦС про смерть для отримання допомоги на поховання від 05.06.2018 року та копією талону до разового доручення № НОМЕР_1 .

З наданих доказів (а.с.30-32) вбачається, що ОСОБА_3 у період з 15.06.2011 року по 29.06.2011 року та з 12.05.2016 року по 27.05.2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні в ендокринологічному відділенні Білоцерківської міської лікарні № 2 з приводу лікування: аденоми гіпофіза, цукрового діабету ІІ типу, застійної серцево-судинної недостатності, атеросклеротичної хвороби серця, хронічної ішемічної хвороби серця.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вони із заявником були сусідами за адресою: АДРЕСА_4 , з того часу, як він отримав у даному будинку квартиру АДРЕСА_5 , в якій проживав разом з ОСОБА_3 , як подружжя. В подальшому заявник продав квартиру і переїхав із ОСОБА_3 до будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Усі знали, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_1 , вона разом вели господарство, турбувалися один про одного, займалися похоронами сестри заявника. На фото, яке наявне у матеріалах справи, дійсно заявник із ОСОБА_3 . Не одноразово зустрічаючи ОСОБА_1 у місті, він казав, що у них із ОСОБА_3 все добре, живуть як і раніше.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що заявник із її чоловіком товаришують з юності, ОСОБА_1 спочатку проживав сам за адресою: АДРЕСА_2 , а потім разом із ОСОБА_3 , та в подальшому вони переїхали у будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вони жили, як подружжя, у мирі та злагоді, допомагали один одному, мали спільний бюджет, права і обов`язки. Вони товаришували сім`ями, зустрічалися на свята, дні народження і просто ходили один до одного у гості, і заявник завжди був із ОСОБА_3 . Перед смертю ОСОБА_3 заявник її доглядав, лікував та турбувався про стан її здоров`я. У ОСОБА_3 є син, однак жодного разу, за усі 30 років проживання заявника із ОСОБА_3 , вона його не бачила.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що заявника знає близько 15 років, є сусідами по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 жив з ОСОБА_3 , яка була високого зросту, з червоним волоссям, працювала музичним керівником у дитячому садку. Вони жили як подружжя, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут. ОСОБА_3 перед смертю постійно лежала, заявник її доглядав, лікував, турбувався, в подальшому похоронив її та провів усі необхідні обряди і звичаї. На похоронах ОСОБА_3 родичів не було, відомо, що у неї є син, але його жодного разу вона не бучила.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вони із заявником сусіди по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 жив з ОСОБА_3 , як подружжя, мали спільне господарство, між ними були добрі і теплі стосунки, проживали у двох, дітей у них не було. На фото, яке наявне у матеріалах справи, дійсно заявник із ОСОБА_3 .

Згідно із відповіді Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.10.2020 року за № 21.2-33/2402 (а.с.33) та від 16.12.2020 року за № 21.2-28/3244 (а.с.102), ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у період з 30.04.1987 року по 01.06.2018 року у зареєстрованому шлюбі між собою та з іншими особами не перебували, остання є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу 30 років, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, несли спільні витрати в утриманні житла, між ними були теплі сімейні відносини, вони підтримували один одного матеріально та духовно, що підтверджено матеріалами справи та фотознімками, які узгоджуються з показаннями свідків.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що спір про право на спадкове майно відсутній, норма ст. 315 ЦПК України щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки застосовується до правовідносин, які виникли з 01.01.2004 року (набрання чинності СК України від 10.01.2002 року №2947-III), суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення частково, оскільки судом встановлено юридичний факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , більше п`яти років до відкриття спадщини, у період з 01.01.2004 року по 01.06.2018 року.

Згідно із ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 1217, 1218, 1220, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. 4, 12, 76-81, 223, 263, 265, 268, 293, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідомий, місце проживання: невідоме), Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області (місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко,65а), про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , більше п`яти років до відкриття спадщини, у період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.04.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко