ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 953/5850/19

Провадження № 22-ц/818/1880/21

20 квітня 2021 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова, ухвалене 03 листопада 2020 року у складі судді Лях М.Ю.,

УСТАНОВИВ:

10 квітня 2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ј заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Позов обґрунтований тим, що вона та відповідач з 13.04.2013 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дітей та на її утримання не надає, є працездатним, отримує заробітну плату. Позивач зазначає, що не працює, знаходиться в декретній відпустці та одержує державну допомогу у зв`язку з народженням другої дитини у розмірі 860 грн. щомісячно, матеріальний стан складний.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач не надав допустимих та достатніх письмових доказів у підтвердження фактичного проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем, окремо від відповідача. Довідка з Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб не доводить фактичного проживання дітей разом з нею, оскільки зі змісту вказаної довідки вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , окрім дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані також позивачка разом з відповідачем ОСОБА_2 . В позовній заяві позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу діти проживатимуть разом з нею, однак не надано доказів щодо розірвання шлюбу та угоди, досягнутої між нею та відповідачем щодо визначення місця проживання дітей. Крім того не надано рішення суду щодо визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, позов задовольнити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. А саме, не правильне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду встановленим у справі обставинам та, як слідство, порушення норм матеріального права. Висновок суду про те, що позивачем не доказано роздільне проживання подружжя не є необхідною умовою виникнення у дружини права на утримання. Суд помилково не врахував, як належний доказ довідку з місця проживання, де вказані фактично всі члени сім`ї, вважаючи її не достатнім доказом проживання дитини з матір`ю, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Суду надані письмові пояснення ОСОБА_3 , представник позивачки зазначає, що шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний, крім того вважає, що згідно довідки Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів, сформованих станом 21.09.2020 , відповідач ОСОБА_7 працює в ДП «КК «Рошен» та фактичне місце проживання є м. Київ, оскільки місце роботи ОСОБА_7 вказано, за адресою: АДРЕСА_2 . Також вказує на наявність рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2021, яким задоволено позов ОСОБА_1 про усунення перешкоди в користуванні власністю, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , чим фактично підтверджується факт проживання дітей з матір`ю, встановлений під час розгляду справи у суді. Представник позивача посилається на довідки з медичних закладів в яких зазначено, що вихованням та забезпеченням належного догляду дітей займається позивачка. Також зазначає, що на теперешний час в Київському районному суді м. Харкова знаходиться на розгляді справа позивача ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю.

02.04.2021 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , де він зазначив, що відповідач не заперечує проти того, що ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, однак зазначив, що в матеріалах справи дійсно не має підтвердження цього факту, як і зазначає суд першої інстанції. Разом с тим на розгляді Київського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа № 953/9294/20 за позовом ОСОБА_1 до нього про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Вважає, що до вирішення вищезазначеного спору, предметом якого є визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , на теперішній час не має підстав для подання позову про утримання дружини, оскільки на даний час невідомо з ким саме залишиться проживати дитина. Наголошує на тому, що на утримання дітей систематично сплачує аліменти, заборгованість станом на 24.03.2021 відсутня. Не погоджується з розміром аліментів на дружину, оскільки вже виплачує аліменти на дітей, та вважає, що ј частини заробітку перевищує встановлений законодавством ліміт можливих відрахувань. Окрім цього зазначає, що у нього не має можливості надавати допомогу дружині, оскільки у зв`язку з роботою він не має необхідність працювати віддалено в м. Києві, що потребує додаткових фінансових витрат, крім того він систематично допомагає своїм літнім батькам.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень представника позивачки, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.04.2013, згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с. 12). Мають спільних малолітніх дітей, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 22.11.2014, актовий запис № 966) та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 05.01.2019 , актовий запис №100) (а.с. 9-10). Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої 14.04.2020, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , разом з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 13). Крім того судом встановлено, згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів, сформованих станом 21.09.2020, відповідач ОСОБА_2 працює в ДП «КК «Рошен», та отримував регулярний дохід в період з 01.01.2019 по 30.06.2020 ( а.с. 69).

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України (надалі СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд керувався зазначеною правовою нормою та виходив з того, що позивач не надала належних доказів у підтвердження фактичного проживання дитини з позивачкою, окремо від відповідача.

Судова колегія погодитися з зазначеним висновком суду не може.

Статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є змагальність сторін.

Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої 14.04.2020, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , разом з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с. 13).

Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів, сформованих станом 21.09.2020 року, відповідач ОСОБА_2 працює в ДП «КК «Рошен», та отримував регулярний дохід в період з 01.01.2019 по 30.06.2020 (а.с. 69).

З відомостей Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові вих. № 89155 від 02.09.2020, вбачається, що на виконанні у відділі виконавчої служби перебуває судовий наказ № 953/5847/20, виданий Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.04.2020 і до досягнення сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття (а.с. 54).

Відповідно до листа в.о. начальника відділу Київського ВДВС у м. Харкові № 29689 від 24.03.2021 вбачається, що з ОСОБА_2 утримуються аліменти на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі судового наказу № 953/5847/20 від 07.05.2020. Станом на 24.03.2021 заборгованості за виконавчим документом не має ( а.с. 143).

Відповідно до довідки КНП Міської дитячої поліклініки №23 Харківської міської ради, вихованням та забезпеченням належного догляду, під час хвороби займається позивачка, батько дитини в період з 01.09.2019 по теперішній час до фахівців поліклініки стосовно стану здоров`я доньки ОСОБА_4 не звертався ( а.с. 129).

Згідно відповіді на запит № 03 від 03.06.2020 догляд за дитиною ОСОБА_9 здійснює мати дівчинки, батько дитини до лікувального закладу не звертався та станом її здоров`я не цікавився ( а.с. 128).

Крім того суду надано копію рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2021, яким задоволено позов ОСОБА_1 про усунення перешкоди в користуванні власністю, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається з вищезазначеного рішення, судом встановлено, що ОСОБА_2 неправомірно чинив перешкоди позивачу та її неповнолітнім дітям у користуванні квартирою ( а.с. 122-124).

Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2020 шлюб між сторонами по справі розірваний ( а.с. 125-127).

Як зазначалося в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 « Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 р. вказувалося, що батьки можуть проживати окремо , у тому числі в одній квартирі. Тому умова - дружина з якою проживає дитина» може мати місце і тоді, коли батьки, хоча і проживають в одному будинку ( квартирі), не складають однієї сім`ї, реально дитина проживає з матір`ю.

Вищенаведені докази свідчать, що станом на теперішній час неповнолітні діти проживають з матір`ю, яка зареєстрована проживає в одній квартирі з відповідачем, але проживає від нього окремо у зв`язку із розірванням шлюбу.

Крім цього сам відповідач зазначає що працює віддалено та мешкає у м. Києві, що підтверджується копією договору найму від 12.12.2020 ( а.с.144-146).

Тому судова колегія не погоджується з висновком суду про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного проживання дитини разом с позивачкою та не бере до уваги доводи відповідача, щодо неможливості вирішення дійсної справи до розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

Як вбачається судом, згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів, сформованих станом 21.09.2020, відповідач ОСОБА_7 працює в ДП «КК «Рошен», та отримував регулярний дохід в період з 01.01.2019 по 30.06.2020 (а.с. 69).

З огляду на вищевикладене, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_3 і наявність підстав скасування рішення та ухвалення нової постанови.

Разом с тим, враховуючи розмір доходів відповідача, сплату ним аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, судова колегія, вважає обґрунтованим стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 квітня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню 908 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 141 , 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІН НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10 квітня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІН НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Постанова в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту тільки у випадках передбачений ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук