Справа №263/3800/21
Провадженння №4-с/263/27/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м.Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря Савченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на дії Державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Віннік О.С., про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)Віннік О.С. по прийняттю 02.11.2020 року постанови про закінчення виконавчого провадження №49294161, скасуваня постанови про закінчення виконавчого провадження №49294161, зобов`язання державного виконавця поновити виконавче провадження №49294161, зобов`язання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віннік О.С., повідомити Жовтневий районний суд м. Маріуполя і заявника, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги.

На обґрунтування зазначив, що 18.01.2021 року АТ «УКРСИББАНК» було отримано постанову Державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віннік О.С. (далі по тексту державний виконавець) про закінчення виконавчого провадження №49294161. АТ «УКРСИББАНК» вважає зазначену постанову такою, що не відповідає діючому законодавству та порушує права АТ «УКРСИББАНК», виходячи з наступного. На виконанні Державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)Віннік О.С. перебувало виконавче провадження №49294161 по виконанню виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя05.08.2013р. у справі №2/0519/1451/2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0 від 22.12.2006р. в сумі 179 829,11 гривень. 02.11.2020 року державним виконавцем прийнято оскаржувану постанову, яким виконавче провадження закрито. Підставою для закриття виконавчого провадження виконавцем зазначено смерть боржника, з посиланням на п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII. Скаржник вважає, що виконавцем не здійснено усіх необхідних дій по встановленню правонаступників померлого боржника, а отже його дії по закриттю виконавчого провадження є протиправними. Враховуючи, що зобов`язання померлого за кредитним договором передбачають правонаступництво спадкоємців, скаржник вважає що підстав для закриття виконавчого провадження, без проведення дій по встановленню спадкоємців, не було.

Ухвалою суду від 30 березня 2021 року скаргу прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

16.04.2020 року на адресу суду від державного виконавця Вінник О.С. надійшли заперечення на скаргу, у яких зазначено, що дійсно 02.11.2020 року ним було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника. Державний виконавець також зазначив, що згідно ст.1281 ЦКУ спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора про відкриття спадщини, таким чином лише суд в рамках нового позовного провадження за ініціативою кредитора встановлює обсяги звернення на майно спадкоємця та вирішує питання щодо правонаступництва.

Вивчивши доводи скарги та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з частиною 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку із належним повідомленням державного виконавця про дату та час розгляду скарги та надходженням від нього письмового відзиву, в якому останній просив проводити розгляд справи без його присутності, суд вважає можливим розглянути скаргу та прийняти ухвалу за відсутності державного виконавця, дії якого оскаржуються.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Вінника О.С. про закінчення виконавчого провадження ВП №49294161 від 02.11.2020 року за виконавчим листом №2/0519/1451/2012 від 05.08.2013 року було закінчено зазначене виконавче провадження.

Як зазначає державний виконавець у запереченнях на скаргу від 16.04.2021 року №11/49294161, ним не було здійснено заходів на встановлення правонаступників, оскільки п.3 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» пов`язує поняття правонаступництва з боржником-юридичною особою, однак боржником за виконавчим документом є фізична особа.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 ч.1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом Закон) однією із засад здійснення виконавчого провадження є законність.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

У силу пунктів 12, 13 Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 Закону Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Відповідно до частин другої цієї ж статті постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Отже, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту З частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Таку правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20).

Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання за кредитним договором не припиняється внаслідок смерті боржника.

Статтею 1281 ЦК України встановлений обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Разом з тим, закінчуючи 02.11.2020 року виконавче провадження ВП №49294161 у зв?язку зі смертю ОСОБА_1 , ВДВС не перевірив факту отримання спадкоємцями свідоцтв про спадщину та обсяг спадкування кожним з них, наявності правонаступників боржника, які прийняли спадщину після померлої, не зупинив вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №49294161 та не отримав даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлої сторони виконавчого провадження її спадкоємцями.

Звідси при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження ВДВС не вжив всіх належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду, передбачених законом, та передчасно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження № 49294161.

На підставі цього, керуючись статтями 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на дії Державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Віннік О.С., про закінчення виконавчого провадження задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вінніка О.С. з винесення 02.11.2020 року постанови про закінчення виконавчого провадження №49294161.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вінніка О.С. від 02.11.2020 року про закінчення виконавчого провадження №49294161.

Зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Вінніка О.С. поновити виконавче провадження №49294161.

Зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віннік О.С., повідомити Жовтневий районний суд м. Маріуполя і заявника, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області або безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя О.А.Шевченко