У Х В А Л А

11.11.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Потапенко Д.І.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до поданої заяви, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 26.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований за №239226, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія з управління активами" суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 40 631 гривень.

Представником позивача, зокрема, подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за вказаним виконавчим написом, який оскаржується ОСОБА_1 в судовому порядку.

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що дії приватного нотаріуса є незаконними; виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст..ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та процедури вчинення виконавчого напису, оскільки сума заборгованості за кредитним договором між Товариством та Позичальником не є безспірною. Крім того, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом було застосовано норми Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка визнана незаконною та нечинною на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі 826/20084/14.

Натомість, на підставі вказаного виконавчого напису 12 серпня 2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Мельником Р.І. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №66498294.

Представник позивача зазначає, що в ході проведення виконавчих дій за виконавчим написом, який оспорюється, можуть бути стягнути належні ОСОБА_1 грошові кошти, що призведе до порушення її майнових прав, в зв`язку з чим вжиття заходів забезпечення позову в даній справі є необхідним.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Згідно з п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» «право на суд», одним із аспектів якого є право на доступ, тобто право подавати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін..

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 11.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований за №54875.

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Мельником Р. проводяться дії в рамках виконавчого провадження №66498294 з примусового виконання виконавчого напису №239226 від 26.06.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» суми заборгованості за кредитним договором 40 631 гривень.

Подальші дії приватного виконавця в рамках виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису, що є предметом оскарження, можуть вплинути на майнові права позивача у разі задоволення її позову.

З огляду на викладене та враховуючи суть позовних вимог, зважаючи на те, що в позовній заяві ставиться питання про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, однак, за даним виконавчим написом відкрито виконавче провадження, в ході якого можуть бути стягнуті грошові кошти позивача, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити виконання рішення суду і вплинути на права позивача у справі.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим написом від 26.06.2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований за №239226, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 40 631,00 гривень.

Стягувачем є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить 3 (три) роки.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: