Справа № 462/3701/20
провадження № 2/136/376/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), з вимогою:

- розірвати укладений між позивачем та відповідачем шлюб, який був зареєстрований 18.12.2008 виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис №6.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

18.12.2008 виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області між сторонами було зареєстровано вдруге шлюб, оскільки вперше шлюб з відповідачем було укладено 24.06.2004, а 13.02.2007 їхній шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через різні погляди на шлюб та сімейне життя, втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують з березня 2018 року, разом не проживають, спільного господарства не мають, а тому сім`я фактично розпалась. Позивач вважає, що примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач подала до суду відзив на позов, у якому не заперечується проти задоволення позову, однак відповідач заперечує проти стягнення судового збору на користь позивача, а також просила суд зазначити обставини розірвання шлюбу, які викладені саме у поданому нею відзиві, адже вони суперечать обставинам, що зазначені в позовній заяві.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

Як зазначено у відзиві, позивач ОСОБА_1 почав зраджувати відповідачу ОСОБА_2 після народження першої спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому між ними шлюб було розірвано 13.02.2007. Вони проживали довгий час окремо, але в подальшому вдруге одружились та почали проживати разом у батьків позивача, а згодом переїхали в село до його баби, де ОСОБА_2 запевняли, що коли вона буде доглядати за бабою до смерті, то все майно баби буде належати їм, оскільки іншого нерухомого майна у них не має. Від повторного шлюбу у сторін народилася друга донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що після припинення фактичних шлюбних відносин між ними у 2018 році, ОСОБА_2 забрала усю побутову техніку, меблі до м. Львова, однак вона стверджує, що жодної побутової техніки та меблів вона не забирала. В подальшому відповідач дізналась, що автомобіль, який було придбано у кредит сторонами, позивач оформив на свого рідного брата, будинок баби було оформлено на батька позивача, а вона з дітьми залишилась при своїх інтересах. За весь період не проживання із позивачем, а саме з 2018 р. і по даний час позивач надав кошти лише один раз. Інших коштів позивач на дітей не надавав. Діти знаходяться на її утриманні та утриманні її матері. Позивач не виправдав вдруге її сподівань. А тому, відповідач просила суд мотиви розірвання шлюбу зазначити такі, які викладені у відзиві на позовну заяву, а також просила не стягувати з неї на користь позивача судовий збір за подання позову до суду.

Позивач відповіді на відзив не подав.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступне.

18.12.2008 виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області між сторонами було зареєстровано друге шлюб (а.с. 6). Як зазначено позивачем в позові, вперше шлюб з відповідачем було укладено 24.06.2004, а 13.02.2007 шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як зазначено у позові, через різні погляди на шлюб та сімейне життя між сторонами втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують. Крім того, позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу з відповідачем, а тому вищезазначені обставини послугували підставою для звернення позивача до суду. Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 09.10.2020, подала відзив, в якому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат просила відмовити, а в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу просила суд зазначити обставини розірвання шлюбу, які зазначені у відзиві, а не в позовній заяві.

Суд, з огляду на встановлені обставини, вирішуючи питання про розірвання шлюбу між сторонами, виходить з наступних норм права та мотивів їх застосування.

Як визначено ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

За загальними приписами ч. 1 ст. 16 Загальної декларації прав людини чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У силу вимог ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.

За положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як визначено у ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме його інтересам, а примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе.

Суд зважає на те, що відповідач подала заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 09.10.2020.

Разом з тим, суд вважає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість, а надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 18.12.2008 виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис №6, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат суд керується Главою 8 ЦПК України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини другої статті 141 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований 18.12.2008 виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис №6.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при пред`явленні позову згідно квитанції №69 від 19.06.2020 в сумі 420,40 гривень.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко