Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.04.2021 145/37/21

2/145/370/2021

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що з 28.09.2003 він з ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі.

В даний час в провадженні Тиврівського районного суду перебуває цивільна справа за позовом відповідачки про розірвання шлюбу.

Під час перебування у шлюбі за спільно нажиті кошти ними було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Він брав у будівництві даного будинку як участь своєю фізичною працею, так і коштами на придбання будівельних матеріалів та оплату робіт. Більшість будівельних робіт по будівництву будинку та господарських споруд здійснював він особисто та за допомогою залучених до будівництва будівельників та друзів, родичів. Оплату залученим до будівництва працівникам здійснював він особисто.

Право власності на будинок зареєстровано лише за відповідачкою 12.08.2015, оскільки земельна ділянка, на якій будувався даний будинок була набута нею у власність від свого батька ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 17.01.2008 приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Максименко Л.А.

Джерелом придбання (набуття у власність) вище перерахованого майна є спільно нажиті кошти в період шлюбу.

Після розірвання шлюбу згоди про поділ даного спільно нажитого будинку вони не досягли, хоча в грудні 2020 року він неодноразово в усній розмові пропонував відповідачці поділити спільно нажите майно в рівних частках.

На даний час житловий будинок знаходиться у фактичному володінні та користуванні відповідачки.

Вартість вищевказаного житлового будинку згідно технічного паспорту становить 630 013,00 грн., вартість 1/2 частки становить 315006,50 грн.

Шлюбний договір вони не укладали, тому будь-яких домовленостей щодо відступу від рівності часток у спільному майні не існує.

Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя позивача та відповідача житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею - 47,6 кв.м., який складається з житлового будинку позначеного літерою А, гараж Б, оглядової ями о/я, літньої кухні Б1, погреба П/Б1, сараю Б2, бесідки В, колодязя №1, приямка №2, вигрібної ями №3, хвіртки №4, ворота №5, огорожі №6, огорожі №7, ворота №8, хвіртки №9, хвіртки №10, хвіртки №11, хвіртки №12, хвіртки №13, мангала №14, вимощення І;

поділити його та визнати за позивачем в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку житлового будинку, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею - 47,6 кв.м., який складається з житлового будинку позначеного літерою А, гараж Б, оглядової ями о/я, літньої кухні Б1, погреба П/Б1, сараю Б2, бесідки В, колодязя №1, приямка №2, вигрібної ями №3, хвіртки №4, ворота №5, огорожі №6, огорожі №7, ворота №8, хвіртки №9, хвіртки №10, хвіртки №11, хвіртки №12, хвіртки №13, мангала №14, вимощення І.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, згідно поданої заяви просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, судові витрати просить з відповідача не стягувати.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на половину будинку, побудованого під час шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Судом встановлено, що 28.09.2003 сторони зареєстрували шлюб (а.с.7).

За час спільного проживання вони побудували будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , що не оспорюється сторонами.

Право власності на дане нерухоме майно зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2 , що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.08.2015 (а.с.8), Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №42141250 від 12.08.2015 (а.с.9).

Вартість житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 становить 630 013 грн., що стверджується технічним паспортом (а.с.10-14).

Земельна ділянка площею 0,1088 га в АДРЕСА_1 згідно договору дарування земельної ділянки від 17.01.2008 подарована ОСОБА_3 дочці ОСОБА_2 (а.с.17).

Відповідно до абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України вважає за доцільне прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону та інтересам інших осіб.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 206, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 70, 71 СК України, ст.ст.364, 368, 372 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя,

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 : житловий будинок позначений літерою "А", загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м, гараж "Б", оглядова яма "о/я", літня кухня "Б1", погріб "П/Б1", сарай "Б2", бесідка "В", колодязь №1, приямок №2, вигрібна яма №3, хвіртка №4, ворота №5, огорожа №6, огорожа №7, ворота №8, хвіртка №9, хвіртка №10, хвіртка №11, хвіртка №12, хвіртка №13, мангал №14, вимощення І.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частку нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входять житловий будинок, позначений літерою "А", загальною площею 71,4 кв.м., житловою площею 47,6 кв.м, гараж "Б", оглядова яма "о/я", літня кухня "Б1", погріб "П/Б1", сарай "Б2", бесідка "В", колодязь №1, приямок №2, вигрібна яма №3, хвіртка №4, ворота №5, огорожа №6, огорожа №7, ворота №8, хвіртка №9, хвіртка №10, хвіртка №11, хвіртка №12, хвіртка №13, мангал №14, вимощення І.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 20 квітня 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.