ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м.Суми

Справа №591/7464/19

Номер провадження 22-ц/816/548/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гриценка Бориса Миколайовича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Шелєхової Г.В. в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 25 січня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про припинення права на частку у спільному майні.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , з яким вона перебувала у шлюбі з 28 листопада 1987 року по 09 січня 2008 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

На даний час, власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (1/2 частки), ОСОБА_4 (5/16 частин), ОСОБА_3 (1/8 частина), ОСОБА_2 (1/16 частина).

Вказує, що вона постійно проживає у спірній квартирі, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ніколи не проживали у вищезазначеній квартирі.

Вважає, що частка у праві власності відповідачів у квартирі є незначною та такою, що не вливає на загальний обсяг у праві власності, що є підставою для припинення права власності відповідачів на 1/8 та 1/16 частини у праві власності на квартиру з виплатою їм грошової компенсації.

Посилаючись на вказані обставини, просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/16 частину квартири АДРЕСА_2 та визнати за позивачем право власності на вказану частину квартири з виплатою ОСОБА_2 грошової компенсації за належну їй частину квартири. Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 та визнати за позивачем право власності на вказану частину квартири з виплатою ОСОБА_3 грошової компенсації за належну їй частину квартири.

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 20 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Припинив право власності ОСОБА_2 на 1/16 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/16 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнув зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну її частку в розмірі 1/16 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в сумі 21000 грн 00 коп. за рахунок коштів, внесених на депозитний рахунок Державної казначейської служби України згідно квитанції від 13 березня 2020 року номер платежу № на суму 63283 грн 50 коп.

Припинив право власності ОСОБА_3 на 1/8 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнув зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну йому частку в розмірі 1/8 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в сумі 42000 грн 00 коп. за рахунок коштів, внесених на депозитний рахунок Державної казначейської служби України згідно квитанції від 13 березня 2020 року номер платежу № на суму 63283 грн 50 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Гриценко Б.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідачі проживають в однокімнатній квартирі АДРЕСА_4 , що не відповідає нормам жилої площі, а тому припинення права власності на спірну квартиру істотно порушує їх права. Крім того, ОСОБА_3 не є власником квартири АДРЕСА_4 .

Також вказує, що розмір компенсації запропонований позивачем не відповідає дійсній вартості квартири. Протягом одного року за даними трьох висновків вартість квартири змінилася в сторону її зменшення, хоча жодних подій, які б вплинули на зміну вартості з нерухомості не відбулося. Крім того, суд врахував лише один висновок, не надавши оцінку іншим двом.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Кондратенка М.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Крім того просить стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції, у розмірі 4000 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвокат Гриценка Б.М., який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_1 та її представника адвоката Кондратенка М.М., ОСОБА_4, які заперечують проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що частка відповідачів в спірній квартирі є незначною і не може бути виділена в натурі, між сторонами склалися неприязні відносини, що унеможливлює спільне користування квартирою АДРЕСА_2 , відповідачі ніколи не проживали і не проживають в квартирі, мають на праві власності інше житло, а тому є підстави для припинення їх права власності на спірну квартиру та стягнення з позивача на користь відповідачів грошової компенсації за належні їм частки у спірній квартирі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 28 листопада 1987 року перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_5 , який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2008 року розірвано (т. 1, а. с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (т. 1, а. с. 13).

20 листопада 2001 року було видане свідоцтво про право власності на житло, за яким квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 32).

Згідно технічного паспорту спірна квартира складається з двох кімнат, площею 13,7 кв. м. та 16,8 кв. м, кухні площею 5,4 кв. м, ванної кімнати площею 2,2 кв. м, вбиральні площею 1,1 кв. м, коридора площею 6,6 кв. м (т. 1, а. с. 33-35).

Після смерті ОСОБА_6 1/4 частина спірної квартири успадкована ОСОБА_1 .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 серпня 2018 року у справі №591/785/18 визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/16 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в квартирі за адресою: . АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення суду набрало законної сили (т. 1, а. с. 17-25).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 вересня 2019 року, ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 1/8 частина квартири АДРЕСА_6 , а ОСОБА_2 - 1/16 частина квартири (т. 1, а. с. 28-31).

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12 вересня 2019 року №14.03-08/45104, у вищевказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 36).

Відповідно до висновку експерта за технічними показниками відсутня можливість поділу спірної квартири (т. 1, а. с. 41).

Згідно з висновком експерта №83 від 06 лютого 2020 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 на час проведення експертизи складає 336000,00 грн, ринкова вартість 1/16 частки квартири АДРЕСА_2 складає 21000,00 грн, ринкова вартість 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 складає 42000,00 грн (т. 1, а.с.137-157).

Згідно квитанції від 13 березня 2020 року номер платежу №, ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок ДКСУ суму у розмірі 63000,00 грн (т. 1, а. с. 179)

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто, законодавцем передбачено обставини, з огляду на існування яких, суд може припинити право особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої ст.365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що припинення права власності ОСОБА_2 на 1/16 частину квартири АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 на 1/8 частину вказаної квартири з виплатою їм вартості цих часток не завдасть істотної шкоди їх інтересам, оскільки частки відповідачів є незначними, за технічними показниками відсутня можливість поділу квартири, відповідачі не проживають і ніколи не проживали у вказаній квартирі, а набули право власності на спірну квартиру у порядку спадкування на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 серпня 2018 року. Крім того відповідачі мають у власності інше житло.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у однокімнатній квартирі АДРЕСА_4 і норма житлової площі у цій квартирі не відповідає вимогам норми житла у відповідності до вимог ст. 47 ЖК УРСР, а припинення права власності на квартиру АДРЕСА_2 істотно порушує їх права, не заслуговують на увагу та не спростовують висновків суду, оскільки на спірні правовідносини поширюється стаття 365 ЦК України, у якій визначено підстави, з урахуванням яких, у судовому порядку може бути припинено право особи на частку у спільному майні, однак вказана норма закону не містять посилань на те, яким нормам чи критеріям повинно відповідати інше житло особи, яким вона володіє, крім частки у спільному майні.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_3 є власником 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в цій квартирі зареєстровано його місце проживання (т. 1, а. с. 38). ОСОБА_2 є співвласником двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 (т. 2, а. с. 21-23). Крім того ОСОБА_2 успадкувала після померлого чоловіка ОСОБА_5 частку в праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинення права власності відповідачів на частки незначного розміру в спірній квартирі не погіршує їх житлові умови, оскільки в спірному житлі вони ніколи не проживали і не проживають.

З матеріалів справи, а також з доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідачі не погоджуються з розміром грошової компенсації за їх частки в квартирі, який, як вони вважають повинен становити 80000 гривень. Проте такий розмір компенсації не підтверджений належними доказами.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що розмір компенсації запропонований позивачем не відповідає дійсній вартості квартири.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції представником ОСОБА_2 - адвокатом Гриценком Б.М. було заявлено клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи. Згідно висновку експерта №83 від 06 лютого 2020 року, ринкова вартість 1/16 частки квартири АДРЕСА_2 складає 21000,00 грн, ринкова вартість 1/8 частки 42000,00 грн. Експертиза була проведена за зверненням ОСОБА_1 , проте експертом, який був запропонований представником відповідача Гриценком Б.М. із зазначенням питань, визначених стороною відповідача.

Щодо двох інших звітів з оцінки майна, які містяться в матеріалах справи, то один із них проведений 07 жовтня 2019 року, за яким вартість квартири - 249220 гривень, а інший 07 травня 2019 року, вартість квартири - 384000 гривень, колегія суддів вважає, що суд вірно надав перевагу саме висновку судового експерта від 06.02.2020 року, в якому вартість квартири була визначена станом на час розгляду справи.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу адвоката Кондратенка М.М. під час апеляційного перегляду справи в розмірі 4000 грн.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гриценка Бориса Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2021 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук