Справа № 215/6761/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Науменко Я.О.

за участю секретаря Головко Д.В.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 10546 грн. 83 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 06.09.2010, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5865 грн. 75 коп., в тому числі: 5865 грн. 75 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2049 грн. 60 коп. відсотки за ст.625 та 2631 грн. 48 коп. пені. При цьому посилається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв`язку з чим підписала заяву б/н від 06.09.2010, згідно з якою їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано у користування кредитну картку. У порушення умов договору відповідач не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, відсотки та пеню на загальну суму 10546 грн. 83 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн..

Ухвалою від 14.12.2020 відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

Ухвалою від 01.02.2021 відкладено судове засідання на 16.03.2021 в зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

02.02.2021 до суду повернувся конверт з копіями ухвали від 14.12.2020 і позовної заяви з додатками, що направлялись відповідачу на адресу її реєстрації, із відміткою пошти про причини їх невручення: за закінченням встановленого строку зберігання.

Ухвалою від 16.03.2021 розгляд справи відкладено на 21.04.2021 у зв`язку з відсутністю у суду доказів належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

14.04.2021 до суду повернувся конверт із судовою повісткою, що направлялась відповідачу, з відміткою про причини її невручення: за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Оскільки судова повістка надсилалась відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомила суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що остання була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою у позовній заяві, судом 21.04.2021 постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ) звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 06.09.2010 (а.с.11).

Вказана заява містить персональні та контактні дані ОСОБА_1 , проте в ній відсутні будь-які інші відомості, зокрема щодо видачі кредитної карти (не зазначено номер кредитної карти та її вид), умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, пені та штрафів.

Натомість у вищезгаданій заяві вказано, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256 (а.с.12, 13-37).

Відповідно до Довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 12.11.2012, термін дії 07/16 та № НОМЕР_2 , дата відкриття 25.02.2017, термін дії 05/19 (а.с.10).

З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що 30.05.2015 відбувся старт карткового рахунку № НОМЕР_3 і встановлено кредитний ліміт 0,00 грн. За період з 25.02.2017 по 06.08.2018 відбувалось збільшення та зменшення кредитного ліміту, зокрема 25.02.2017 збільшено кредитний ліміт до 1000 грн., а 24.05.2017 до 5000 грн. та 25.02.2017 і 06.08.2018 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.9).

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 13.11.2012 по 01.03.2020 вбачається, що з 13.11.2012 розпочався рух коштів по кредитній картці № НОМЕР_1 та по рахунку № НОМЕР_3 , остання операція здійснена відповідачем 05.01.2019 шляхом поповнення на суму 300 грн. (а.с. 46-49).

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав також розрахунки заборгованості за договором №б/н від 06.09.2010, згідно з якими станом на 19.10.2020 заборгованість відповідача складає 10546 грн. 83 коп., з яких: 5865 грн. 75 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2049 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 та 2631 грн. 48 коп. пені (а.с.4, 5-8).

Таким чином, відповідач, користуючись кредитним рахунком здійснювала погашення кредиту, однак робила це не своєчасно та не в повному обсязі, що знайшло своє відображення у вказаному розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Остання сплата заборгованості на суму 300 грн. 00 коп. була здійснена нею 05.01.2019.

Підставою позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками відповідно до ст.625 ЦК України та пені.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Вирішуючи вимогу в частині повернення тіла кредиту, суд враховує наступне.

Беручи до уваги Анкету-заяву та виходячи з положень ст.ст.626, 628, 1046 ЦК України, суд встановив, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір позики, за узгодженими умовами якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти, а остання зобов`язалась повернути позикодавцеві таку ж їх суму. При цьому, укладений між сторонами кредитний договір від 06.09.2010 у вигляді підписання відповідачем Анкети-заяви, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що строк повернення отриманих грошових коштів сторонами у Анкеті-заяві не встановлено, зобов`язання з їх повернення виникає у відповідача протягом строку, визначеного законом, з дня пред`явлення позивачем вимоги про це, тобто у даній справі - з дня пред`явлення позову.

Надані позивачем розрахунки заборгованості відповідача за договором станом на 30.09.2019 та на 19.10.2020 містять відомості про витрати клієнтом кредитних коштів та про суми погашення за наданим кредитом, з якого вбачається, що за період з 01.06.2015 по 05.01.2019 нею повертались позичені кошти, але не в повному обсязі і її заборгованість станом на 19.10.2020 за тілом кредиту (простроченим) складає 5865 грн.75 коп.

Тому, виходячи з положень ст.1049 ЦК України, суд вбачає правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неповернутої частини позики у вищезазначеній сумі.

Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 06.09.2010 відповідача ОСОБА_1 станом на 19.10.2020 за період із 01.10.2019 по 19.10.2020 містить відомості про відсутність витрат та внесених сум на погашення заборгованості відповідачем, проте в ньому зазначено суми нарахованих відсотків на прострочений кредит згідно зі ст.625 виходячи із процентної ставки 86,40 та 60 річних (а.с.8).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із вказаного вище розрахунку заборгованості відсотки, нараховані їй відповідно до ст.625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним погашенням відсотків по кредиту, складають 2049 грн. 60 коп..

Разом з тим, з даного розрахунку вбачається, що за період з 01.10.2019 по 19.10.2020 позичальнику проценти за кредитом, відсотки на заборгованість за кредитом при порушенні умов кредитування, відсотки за прострочений кредит не нараховувались, загальне сальдо за нарахованими відсотками на будь-яку дату з цього періоду дорівнює 0. Отже, будь-які правові підстави для нарахування коштів відповідно до ст.625 ЦК України як відповідальності за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту за цей період відсутні.

Також позивачем не надано жодного доказу, що, змінивши умови кредитування, в тому числі щодо нарахування відсотків на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, встановленому Банком, він повідомив про це боржника, а останній погодився з таким розміром.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені суд зазначає наступне.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У Анкеті-заяві від 06.09.2010 пеня, її розмір, порядок нарахування не зазначені.

Заявляючи позовні вимоги про погашення кредиту позивач посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частини спірного договору.

При цьому доказів на підтвердження того, що саме з цим Витягом з Умов та правил відповідач ознайомилась і погодилась, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати пені та саме у зазначеному в цих документах розмірі, що додані банком до позовної заяви, не доведено.

Правила частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України до спірних відносин застосуванню не підлягають, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (06.09.2010) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27.11.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, найбільш сприятливих для задоволення позову.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 2-4 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем, що саме надані ним Умови та правила є складовою кредитного договору і що саме ці Умови і правила відповідач мала на увазі, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 4681 грн. 08 коп. (2049 грн. 60 коп. заборгованості за відсотками нарахованими за ст.625 ЦК України та 2631 грн. 48 коп. пені станом на 19.10.2020), а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту по кредитному договору № б/н від 06.09.2010 у розмірі 5865 грн. 75 коп..

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 5865 грн. 75 коп. заборгованості за кредитом, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (пропорційно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 1169 грн. 05 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 14360570) 5865 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 75 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 06.09.2010 та 1169 (тисяча сто шістдесят дев`ять) гривень 05 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне рішення складено 21.04.2021.

Суддя