Ухвала

14 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 757/46110/20-ц

провадження № 61-5273ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є., Рубан С. М., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Петрус-Інвестбуд», про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду від 18 листопада 2020 року у складі судді Писанець В. А., заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт, в межах ціни позову (13 999 580,00 грн), на грошові кошти, розміщені на наступних банківських рахунках ОСОБА_3 : рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк»; рахунок НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк», а також накладено арешт на належні йому частки в статутному капіталі: ТОВ «Петрус Алко» в розмірі 25% статутного капіталу, вартістю 23 750 000,00 грн; ТОВ «Петрус-Кондитер» у розмірі 50% статутного капіталу, вартістю 27 539 900,00 грн; ТОВ «Бізнес Центр «Навігатор» в розмірі 50% статутного капіталу, вартістю 1 100 000,00 грн; ТОВ «Бізнес-Центр на Тарасівській» в розмірі 50% статутного капіталу, вартістю 1 771 000,00 грн; ТОВ «Петрус-Інвестбуд» в розмірі 50% статутного капіталу, вартістю 18 700 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. ухвалу Печерського районного суду від 18 листопада 2020 року скасовано та постановлено нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт в межах ціни позову в сумі 13 999 580,00 грн на належну ОСОБА_3 частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Петрус - Алко» в розмірі 25% статутного капіталу, вартістю 23 750 000,00 грн. У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

30 березня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що постанова Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року оскаржується в частині відмови у задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвали щодо забезпечення позову передбачено пунктом 3 частини першої статті 353 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 47-49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зроблено висновок, що «до суду касаційної інстанції можна оскаржити як ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову після її перегляду в апеляційному порядку, так і прийняту за результатами перегляду вказаної ухвали постанову суду апеляційної інстанції, який таку ухвалу залишив без змін. Крім того, у касаційному порядку можливо оскаржити ухвалу суду апеляційної інстанції, яка передбачає вжиття заходів забезпечення позову, а також постанову суду апеляційної інстанції про забезпечення позову, прийняту за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову. Критерієм для касаційного оскарження постанов апеляційного суду за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції про забезпечення позову або про відмову у такому забезпеченні є зміст дій апеляційного суду, а саме те, чи підтримав він висновки суду першої інстанції про забезпечення позову, або чи забезпечив позов за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні. Якщо на питання відповісти ствердно, відповідні постанови апеляційного суду можуть бути предметом касаційного оскарження. Неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви».

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржена постанова Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в частині відмови у забезпеченні позову не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Петрус-Інвестбуд», про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук