ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2021 року

м.Харків

справа №645/144/20

провадження №22-ц/818/2326/2

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Харківська медична академія післядипломної освіти,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Харківської медичної академії післядипломної освіти до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року, постановлене під головуванням судді Бондарєвої І.В., -

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року Харківська медична академія післядипломної освіти звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг у розмірі 90 052,57 грн. та судові витрати.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської медичної академії післядипломної освіти заборгованість з відшкодування витрат на утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2016 року по 30.11.2019 року у розмірі 67 649 грн.09 коп., а також судовий збір у розмірі 1 443,09 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи за вищевказаним позовом, у зв`язку з чим був позбавлений законного права на захист своїх цивільних прав та інтересів. Крім того, зазначає, що документи надані позивачем до позову щодо нарахування заборгованості містять відомості про різні періоди, за які здійснено нарахування коштів та не є безспірними щодо сум заборгованості. Також зазначає, що позивачем не надано належних доказів, що саме Харківська медична академія післядипломної освіти є власником гуртожитку або уповноваженим власником органом на управління гуртожитком. Судом не встановлено за яким тарифом здійснювалися нарахування щомісячних платежів та на яку площу приміщення були здійснені дані нарахування. Вказує, що позивачем не укладено з ним договору про надання житлово комунальних послуг з визначенням відповідальності за не дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Вважає, що є підстави для скасування рішення суду та відмові в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Харківської медичної академії післядипломної освіти надав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. При цьому зобов`язання щодо сплати вартості послуг з утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг, відповідно до умов Контракту від 05.08.2011 р. відповідачем не виконуються .

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ст. 211, 223 ЦПК України (станом на час розгляду справи в суді першої інстанції) розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов`язковим повідомленням учасників справи. Суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Матеріали справи свідчать про те, що у січні 2020 року Харківська медична академія післядипломної освіти звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг з урахуванням уточнень у розмірі 90 052,57 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді Фрузенського районного суду м.Харкова від 28 січня 2020 року відкрито провадження у справі. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін (а.с.35).

Однак, матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 23 грудня 2020 року.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за його відсутності. У зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає в гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти з 05.08.2011 року.

05.08.2011 року між Харківською медичною академією післядипломної освіти та ОСОБА_1 було укладено Контракт № 4758 на тимчасове проживання у гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти строком з 05.08.2011 р. до 05.08.2013 рік (а.с.67).

Відповідно до положень Контракту, позивач надав відповідачу та його родині: дружині ОСОБА_3 та доньці ОСОБА_4 в строкове платне користування квартиру у гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Гуртожиток знаходиться на балансі Харківської медичної академії післядипломної освіти.

Пунктами 3.2.1; 3.2.2 Контракту визначено, що балансоутримувач зобов`язується надати відповідачеві у тимчасове користування для тимчасового проживання житлове приміщення в гуртожитку і надати наймачу комунальні послуги. Відповідач в свою чергу має право користуватись комунальними послугами, приміщеннями побутового призначення, обладнанням, інвентарем гуртожитку за умови підписання акту прийому-передачі відповідно до вимог п.2.1.2 Контракту.

Плата за проживання у гуртожитку розраховується, виходячи із собівартості утримання 1 кв.м. площі, яка займається наймачем, фактичних витрат за спожиті енергоносії та інші комунальні послуги у відповідності до показників приладів обліку, встановлених у будівлі гуртожитку - п.4.1 Контракту. Пунктами 4.2; 4.3 Контракту передбачено, що відповідач зобов`язаний не пізніше 25-го числа кожного наступного місяця вносити плату за проживання в гуртожитку, яка враховує в собі витрати на утримання будинку й територій та житлово комунальні послуги. Розмір плати за проживання може бути змінений у випадку зміни цін, індексу інфляції та в інших випадках, передбачених законодавством України, а також у зв`язку із збільшенням витрат, пов`язаних з у триманням гуртожитку.

Як вбачається з Інформаційної довідки з реєстру територіальної громади м.Харкова від 11.01.2020 року, на час подачі позовної заяви ОСОБА_1 зареєстрований в буд. АДРЕСА_1 (а.с.25).

Відповідно до висновку експертного оціночно-будівельного дослідження № 10234 від 18.06.2018 року будівля(гуртожиток), який розташований за адресою АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Харківської медичної академії післядипломної освіти.

Вартість проживання в гуртожитку №1, а саме вартість 1 кв.м. за послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території за період з 1 грудня 2016 року, з 1 січня 2017 року, з 1 січня 2018 року та з 1 січня 2019 року затверджена наказами Харківської медичної академії післядипломної практики № 469-з від 29.11.2016 року, № 38-з від 23.01.2017 року, № 18-з від 11 січня 2018 року , № 32-з від 21 січня 2019 року( а.с. 11-18).

Висновком експертного дослідження № 18 від 22.02.2019 року, калькуляція вартості 1 кв.м. за послуги з утримання гуртожитків, прибудинкової території гуртожитку №1 з 03.05.2018 року в частині розрахунку для інших категорій громадян, які проживають за контрактом та займають одне ліжко-місце, підтверджується в сумі 13,96 грн./1 кв.м. на місяць.

Згідно наданих позивачем даних про рух коштів на відшкодування витрат на утримання будинку, при будинкової території та комунальних послуг за період з 01.12.2016 р. по 01.12.2019 р. сума заборгованості відповідача становить 75 172,37 грн. (2330,78 + 20233,68 + 22419,18 + 22665,45) (а.с.20-21). Станом на час звернення ХМАПО з уточненим позовом, борг відповідача перед позивачем становить 67 649,09 грн.

В обґрунтування розміру позовних вимог позивачем надано розрахунки за період 01.12.2016 року по 30.11.2019 року, згідно яких заборгованість ОСОБА_1 складає 90 052,57 грн. (а.с.20-21). Сума боргу в розмірі 22 403,48 грн., колегією суддів не приймається до розгляду, оскільки позивачем не зазначено за який період виникла дана заборгованість. Дана сума боргу не входить у період з 01.12.2016 року по 30.11.2019 року.

Позивач посилається на те, що відповідачем не виконуються обов`язки щодо сплати вартості послуг з утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг, відповідно до умов Контракту від 05.08.2011 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що стягненню з ОСОБА_1 на користь Харківської медичної академії післядипломної освіти підлягає сума заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг за період 01.12.2016 року по 30.11.2019 року в розмірі 67 649,09 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями частини 1 статті 130 ЖК Української РСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 68, статті 162 ЖК Української PCP наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Питання оплати за користування житловими приміщеннями в гуртожитках та оплати за житлово-комунальні послуги на момент виникнення спірних правовідносин врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Положенням про гуртожитки, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84(далі Положення про гуртожитки 2015 року), та в подальшому Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року №498.

Згідно з положеннями пункту 7 розділу ІІІ Положення про гуртожитки 2015 року особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Пунктами 7,11 та 15 Примірного положення про користування гуртожитками передбачено, що користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера.

Наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані , зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору.

Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 14 Закону «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно із пунктами 2, 3, 4 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01червня 2011року № 869 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг). Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Тариф на послуги для гуртожитків, що призначаються для проживання одиноких громадян (житловими приміщеннями спільно користуються кілька осіб, які не перебувають у сімейних стосунках), розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку.

Разом з тим, із введенням в дію Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року суттєво змінено систему взаємовідносин, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг та визначено нову класифікацію житлово-комунальних послуг, і такої послуги, як утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не передбачено. Натомість, визначено послугу з управління багатоквартирним будинком, вартість надання якої визначається за згодою сторін і не підлягає державному регулюванню.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування (10 грудня 2017 року), однак в повному обсязі Закон згідно його Прикінцевих та перехідних положень вводиться в дію з 01 травня 2019 року, а через шість місяців, тобто з 10 червня 2018року,введені в дію його норми щодо регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком та з цієї ж дати втратили силу норми старого Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно частини 2 статті 10 вказаного Закону вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Наявні у справі докази свідчать про те, що в період з 01.12.2016 року по 30.11.2019 року Харківською медичною академією післядипломної освітинадавались послуги з утримання будинку і прибудинкової території та комунальні послуги.

Відповідачем не надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції доказів на спростовування факту надання послуг, або надання їх у меншому розмірі ніж заявлено позивачем.

Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24.06.2004 року «Про житлово- комунальні послуги», відповідно до яких власник або споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.

На час розгляду даної справи між сторонами не укладений договір на тимчасове проживання в гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти та відповідно, про сплату за наданні послуги витрати на утримання будинку і прибудинкової територій та житлово - комунальних послуг, проте фактично відповідач ОСОБА_1 проживає у гуртожитку, користується послугами водопостачання, водовідведення, електропостачання, тощо, таким чином, між сторонами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування судом першої інстанції Закону України « Про житлово-комунальні послуги», відсутності між позивачем та відповідачем договірних відносин стосовно надання житлово-комунальних послуг, а відтак відсутність у позивача правових підстав на пред`явлення до відповідача вищевказаних позовних вимог.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Та відповідно до ч.3, 4 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив учасникам справи рівні можливості щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідач не заперечує, що проживав у гуртожитку протягом з 01.12.2016 року по 30.11.2019 року. Доказів проведення оплати за комунальні послуги у визначеному розмірі матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги.

Вказані розрахунки відповідачем не спростовані, хоча це є процесуальним обов`язком відповідача згідно вимог ЦПК України.

Процесуальні порушення, на які посилається апелянт, не свідчать про наявність підстав для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вказаного рішення суду першої інстанції слід скасувати, а позовні вимоги - задовольнити частково.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг за період 01.12.2016 року по 30.11.2019 року в розмірі 67 649,09 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сума судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Харківської медичної академії післядипломної освітита є пропорційною задоволеним позовним вимогам, становить 1 443,09 грн.

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020року скасувати та ухвалити нове.

Позов Харківської медичної академії післядипломної освіти до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської медичної академії післядипломної освіти заборгованість з відшкодування витрат на утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг у розмірі 67 649,09 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської медичної академії післядипломної освіти судовий збір у розмірі 1 443,09 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова