Справа № 502/1848/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 квітня 2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання - Новицької А.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

за наявними у справі матеріалами

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок підтверджується відповідним Договором купівлі - продажу житлового будинку від 27.09.1991 p. та Довідкою № 502 КП КРР "Районне бюро технічної інвентаризації". В її житловому будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 , який більше ніж 5 років не проживає у вищезазначеному житловому будинку, а постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 . На прохання позивача знятися з реєстрації, він відмовляється, мотивуючи тим, що він хоче будинок успадкувати після її смерті. Відповідач у вищезазначеному житловому будинку не проживає понад 4 роки, не приймає жодних заходів щодо утримання житлового будинку у належному стані, сплаті всіх комунальних витрат.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони.

Враховуючи, що позивачем надано заяву про розгляд справи у її відсутність, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11.09.1982 року народження м. Кілія р/о ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , актовий запис № 270 від 11.09.1982 року, /а. с. 13/.

Відповідно до Договору купівлі - продажу від 27.09.1991 року, посвідченого Кілійською держнотконторою 27.09.1991 року за реєстровим № 1974, записаного в реєстрову книгу під № 2800, кн.. 24 стр. 54 встановлено, що ОСОБА_5 продала ОСОБА_1 житловий будинок по АДРЕСА_1 , /а. с. 9/.

Згідно довідки № 502 від 18.06.2016 року виданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , /а. с. 12/.

Шлюб ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований 10.07.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 90.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 20.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 134 від 20.10.2009 року. Після реєстрації розірвань шлюбу присвоєно дружині прізвище - ОСОБА_1 .

Відповідно акту про встановлення фактів від 29.10.2020 року, складеного депутатом Кілійської міської ради встановлено, що ОСОБА_1 мешкає одна за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстрований ОСОБА_2 , 1982 року народження, але зі слів заявниці та сусідів він не мешкає вже 5 років. Фактичне місце проживання ОСОБА_2 невідомо, /а. с. 27/.

При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:

Ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317 ЦК України передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками, справи не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому із змісту ч. 1 ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 163 ЖК УРСР - у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї в будинку /квартирі/ приватного житлового фонду, за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало

законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає у вищезазначеному будинку, в якому зареєстровано його місце проживання протягом тривалого строку.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК, ст. ст. 316, 317, 391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников