Номер провадження: 22-ц/813/4584/21
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року про відмову в забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення сервітуту,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення сервітуту. Позовна заява мотивована тим, що з вересня 1991 року по 1999 рік вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , з яким мають спільного сина, відповідача по справі - ОСОБА_2 . За спільні кошти з цивільним чоловіком вони придбали квартиру АДРЕСА_1 , в якій зараз проживає вона та син. Квартира була оформлена на цивільного чоловіка. Спільне життя з ОСОБА_3 не склалося та в серпні 1999 року вони припинили проживати разом та вести спільне господарство. 26 лютого 2002 року ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_2 , було укладено на користь сина, договір дарування квартири, яку позивач прийняла в дар в інтересах неповнолітнього сина. До 2020 року син не перешкоджав їй у користуванні квартирою, а на початку 2020 року почав виганяти її, погрожувати та застосовувати силу. Оскільки в позивача, матері відповідача, не має іншого житла, вона вимушена звертатися до суду з даним позовом.

Разом з тим, позивач просила застосувати заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони її відчуження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

06.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання 06.04.2021 року з`явився відповідач по справі ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 п.1, 2 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заяви.

З таким висновком колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру та заборони відчуження, позивач посилається на ті обставини, що відповідач має намір продати квартиру, проте, в неї не має іншого житла, крім спірної квартири, що і стало підставою звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення сервітуту.

Проте, обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборону її відчуження не направлений на забезпечення виконання можливого рішення суду за результатами розгляду вимог немайнового характеру - усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення сервітуту.

Відповідно до ст.. 403 ЦК України сервітут це право обмеженого користування чужими речами (майном) з певною метою і в установлених межах, він визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном та зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Тобто, власник не обмежується у можливості розпоряджатися майном, відносно якого встановлено сервітут та може його відчужувати, передавати у заставу, здавати у найм тощо.

За таких обставин суд не може дійти висновку, що накладення арешту на квартиру та заборону її відчуження слугуватиме меті передбаченій ч. 2 ст. 149 ЦПК України, оскільки в разі задоволення позову про встановлення сервітуту рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню.

Отже, подана позивачем заява не містить обґрунтованих посилань, а матеріали заяви, відповідних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі, та що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції перевірив обставини справи, факти які мають значення для справи, та дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року про відмову в забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 21.04.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк