КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/174/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

за участю сторін:

заявник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2

про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особи ОСОБА_2 , в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати за місцем реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

обмежити спілкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та заборонити наближатися до місця фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування наданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що з 30.09.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року.

Від даного шлюбу, як вказує заявник, у них з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 зазначає, що на фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_2 була занадто агресивною, він почав погрожувати, допускав факти фізичного насильства відносно неї, вона зазнавала постійного психологічного тиску з його боку.

Заявник вказує, що навіть після розірвання шлюбу та до теперішнього часу відносно неї з боку ОСОБА_2 відбувається фізичне та психологічне насильство.

Впродовж зазначеного часу, як вказує заявник, вона постійно зверталась до правоохоронних органів із заявами відносно колишнього чоловіка.

На теперішній час, як стверджує заявник, ОСОБА_2 постійно її переслідує, погрожує, неодноразово приходив до місця її мешкання.

Крім того, заявник зазначає, що впродовж 2019-2020 р.р. співробітниками поліції відносно ОСОБА_2 складені протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, та постановами Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

Також, як стверджує ОСОБА_1 , на даний час на розгляді у Київському районному суду м. Одеси знаходиться ще декілька протоколів про адміністративне правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, заявник вказує, що ОСОБА_2 відносно неї вчиняє фізичне та психологічне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, переслідуванні, погрозах та психологічному тиску.

Все вищезазначене, за твердженням заявника, призвело до того, що вона не може спокійно вийти із дому за потреби, вийти з дитиною на прогулянку.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С.від 14.04.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 15.04.2021 року заявник - ОСОБА_1 заяву про видачу обмежувального припису підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлений належним чином за допомогою телефонограми, яка зареєстрована в журналі телефонограм за №83, у судове засідання 15.04.2021 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що заявник ОСОБА_1 з 30.09.2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року, яке набрало законної сили 09.07.2019 року, шлюб, зареєстрований 30 вересня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1416, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано. Після розірвання шлюбу за ОСОБА_4 залишено прізвище « ОСОБА_5 ».

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової І.А. від 03.02.2021 року по справі №947/1185/21 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, на підставі якої накладеноадміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок. Стягнутоз ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Зазначеною постановою було встановлено, що з представленого протоколу вбачається, що 26.11.2020 року близько 11:30 годин, ОСОБА_2 знаходячись за адресою мешкання: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , що полягало в образах нецензурною лайкою, наніс удар кулаком в область обличчя та голови. У зв`язку з викладеним було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, постановою судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової І.А. від 09.02.2021 року по справі №947/1347/21 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, на підставі якої накладеноадміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Зазначеною постановою було встановлено, що з представленого протоколу вбачається, що 16.12.2020 року близько 11:30 годин, ОСОБА_2 знаходячись за адресою мешкання: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , що полягало в образах, погрозах, приниженні її честі та гідності. У зв`язку з викладеним було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, постановою судді Київського районного суду м. Одеси Борщова І.О. від 11.11.2019 року по справі №947/22483/19 було визнано ОСОБА_2 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Однак, вказаною постановою було встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 27.08.2019 близько 21.00 годині, за адресою: АДРЕСА_2 , скоїв насильство психологічного характеру відносно колишньої тещі гр. ОСОБА_7 . Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані офіцером поліції за ч.1 ст.173-2КпАП України.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначено Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Пунктом 1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

За заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу

Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Судом встановлено, що постановами Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було двічі визнановинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

При цьому, частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, судом встановлено наявність вчинення ОСОБА_2 насильства відносно ОСОБА_1 .

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 емдомашнього насильства щодо заявника та їх малолітньої дитини, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 ем

Обираючи види таких обмежувальних заходів, суд враховує, характер правовідносин, що виникли між учасниками.

Суд вважає за можливе заборонити ОСОБА_2 унаближатись до відстань до 100 метрів до місця фактичного мешкання заявника та дитини, при цьому, інших місць та адрес, які часто відвідує заявник та дитина суду не надано.

Вирішуючи питання відносно обмеження спілкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд виходить також з того, що малолітній син проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , і спілкування ОСОБА_2 з дитиною, яка проживає разом з ОСОБА_1 , може становити реальну загрозу заявнику та дитині.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 350-1 350-8 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис строком на шість місяцівстосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати за місцем реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб;

- обмежити спілкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та заборонити наближатися на відстань менше 100 метрів до місця фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Київську районну адміністрацію Одеської міської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.04.2021 року.

Суддя Петренко В. С.