Справа № 459/1167/21
Провадження № 2/459/621/2021
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 квітня 2021 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Дем`яновська Ю.Д. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2021 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 63 808,75 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 210 800,59 грн. та 30 956,73 грн. моральної шкоди.

Позовна заява подана без додержання вимог ст. 177 ЦПК України, оскільки: всупереч вимогам ч. 3 ст. 177 цього Кодексу до позовної заяви не додано клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору; всупереч вимогам ч. 4 ст. 177 цього Кодексу до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем заявлено три позовні вимоги майнового характеру, а саме: стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 63 808,75 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 210 800,59 грн. та 30 956,73 грн. моральної шкоди.

Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивач звільнений від сплати судового збору за пред`явлення вимоги про стягнення заробітної плати.

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то за таку судовий збір позивачем не сплачено, а посилання позивача на приписи п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як підставу того, що він звільнений від сплати судового збору по даній справі за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є необґрунтованими, оскільки на підставі наведеної вище норми закону, позивач звільнений від сплати судового збору безпосередньо за позовною вимогою про стягнення заробітної плати.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/4518/16 від 30.01.2019 (провадження № 12-301гс18), пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Так, згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року складає 2270 гривень.

Інших доказів на підтвердження звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви суду не подано. Не подано також клопотання чи заяви про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

Відтак не сплачена сума судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 2 108,00 грн.

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

Таким чином, при подачі позовної заяви, позивач повинен сплатити судовий збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 908,00 гривень.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

За таких обставин та у відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя має обов`язок постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказаний недолік підлягає усуненню у спосіб оплати судового збору у сумі 3016,00 грн. (за реквізитами: Отримувач коштів ГУК Львiв/Червоноградська тг/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.);код банку отримувача (МФО) 899998 ; рахунок отримувача UA0013945; код класифікації доходів бюджету 22030101; судовий збір, за позовом ОСОБА_1 (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Червоноградський міський суд Львівської області (назва суду, де розглядається справа) та долучити до справи оригінал підтверджуючого документу, або подання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, та клопотання чи заяви про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

У зв`язку з викладеними вище недоліками позовна заява підлягає залишенню без руху зі строком їх усунення 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк 10 (десять) днів для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, з дня отримання копії останньої.

У разі якщо недоліки не будуть усунені у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська