ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1480/21
Провадження № 2/210/1054/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" квітня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 22.03.2021 року звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я 480000,00 гривень без утримання податків, зборів та інших платежів.

В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що ОСОБА_1 працював на посаді помічника машиніста тепловозу на Криворізькому державному металургійному комбінаті «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»). 02 червня 1994 року близько 08.20год. з ним під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому лівого стегна та лівої гомілки, травматичний шок ІІ ступеня. Підприємством складено акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 05.06.1994 року. Висновком МСЕК від 04.10.1994 року позивачу встановлено первинно втрату професійної працездатності в розмірі 80% та другу групу інвалідності. Повторно 12.12.1995 року встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 60% та встановлено третю групу інвалідності безстроково. У зв`язку з вказаним трудовим каліцтвом , починаючи з 23 річного віку, назавжди порушено звичний спосіб життя позивача. Отримання травми та подальше лікування, супроводжувалось фізичним болем, позивачу проведено операцію з ампутації лівої нижньої кінцівки. В подальшому позивач спостерігався в травматологічному відділенні, один раз на рік, проходить стаціонарне лікування за місцем проживання, однак лікування не є ефективним. Наслідки травми переслідують його та завдають йому фізичні страждання і до нині. У нього виникають значні труднощі при пересуванні в просторі, з моменту операції на лівій нижній кінцівці та по теперішній час позивач пересувається лише за допомогою милиць, що негативно позначається на його житті, завдає йому постійних незручностей. Втрата професійної працездатності в молодому, працездатному віці, призвела до обмеження можливості реалізовувати свої наміри в професійній сфері, травма стала причиною істотного зниження життєвої активності, призвела до зміни звичного способу життя. Позивач до теперішнього часу постійно відчуває біль в травмованій області, функції його організму суттєво порушені, як наслідок, це відображається на погіршенні матеріального становища, призводить до втрати соціальних зв`язків, стало причиною лікування та проходження медичних оглядів, призводить до нераціонального витрачання часу. Наразі у позивача з`явилось значне порушення функцій опорно-рухового апарату. Він також обмежений у можливості виконання робіт по господарству та не може в достатній мірі приділяти час своїй родині тощо.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Відповідач - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, просив у задоволенні позову відмовити. Нещасний випадок з позивачем стався через порушення позивачем трудової та виробничої дисципліни. Первинним висновком МЕК встановлено втрату працездатності 80%, наступним переоглядом встановлено 60% втрати працездатності, тобто стан позивача покращився. Розмір заявленої моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості, просив у позові відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності докази, подані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював з 17.08.1993 року на посаді помічника машиніста тепловозу на Криворізькому державному металургійному комбінаті «Криворіжсталь», звільнений 27.10.1994 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (п.2 ст.40 КЗпП України ), що вбачається з запису у трудовій книжці (а.с.13-15).

02.06.1994 року, близько 08:20год. з позивачем під час виконання трудових обов`язків стався нещасний випадок - при подаванні на першу під 6-ти аглоперів локомотивна бригада тепловозу (машиніст тепловозу ОСОБА_3 , помічник машиніста тепловозу ОСОБА_1 ) одержала команду вантажника ОСОБА_4 на підтягування агловертушки на 3-й бункер доменної печі №1. Помічник машиніста тепловозу ОСОБА_1 дав команду машиністу тепловозу ОСОБА_3 , на рух, а сам, в порушення п.1.10.5 та п.3.23.11 «Інструкції про охорону праці для машиніста та помічника машиніста тепловозу...» зайшов у міжвагонний простір при русі і намагався відкрити кінцевий кран на вивантажувальній магістралі між третім і четвертим аглохоперами. При цьому ліва нога помічника машиніста тепловозу була придавлена колесною парою до рельсу, причинив йому відкритий осколкуватий перелом лівого стегна і лівої голені. Травматичний шок II ст.». Підприємством Криворізький державний металургійний комбінат «Криворіжсталь» складено Акт №28/2 від 05 червня 1994 року про нещасний випадок на виробництві (форми Н-1) (а.с.9, 10).

Причини нещасного випадку незадовільна організація робіт; порушення трудової та виробничої дисципліни помічника машиніста тепловозу ОСОБА_1 (п.11.3 Акту) (а.с.9 зворот).

У відповідності до п.12.1 акту про нещасний випадок - особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є працівники підприємства - ОСОБА_3 - машиніст тепловозу залізничного цеху №2, який порушив §1,6 посадової інструкції для машиніста тепловозу; ОСОБА_5 - виконуючий обов`язки машиніста-інструктора, який порушив §2,2 виробничої інструкції для машиністів-інструкторів локомотивних бригад залізничного цеху №2; ОСОБА_6 - заступник начальника локомотивної служби залізничного цеху №2, який порушив правила технічної експлуатації металургії чорних металів СРСР (а.с.10).

Висновком ВТЄК від 04.10.1994 року позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 80%, та другу групу інвалідності, зазначено необхідність у протезуванні (а.с.8).

Висновком ВТЄК від 12.12.1995 року визначено ступінь втрати професійної працездатності - 60% з 01.10.1995 року - безстроково, третя група інвалідності. Визначено необхідність протезування, рекомендовано санаторно-курортне лікування, оперативне лікування, використання милиць (а.с.8).

Згідно зі ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1-14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999р. №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Закону України від 14 жовтня 1992р. №2694-XII «Про охорону праці», КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Оскільки позивачу первинно висновком ВТЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності 04.10.1994 року у зв`язку з ушкодженням здоров`я, тобто встановлено наявність втрати професійної працездатності, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін мають застосовуватися Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджені Постановою КМУ №472 від 23.06.1993 року (з наступними змінами).

У відповідності до положень п.11 цих Правил моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат.

Згідно зі ст.440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Таким чином, згідно зі ст.440-1 ЦК України, в редакції 1963 року яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати та максимального розміру відшкодування моральної шкоди, що не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Вищезазначені вимоги закону у поєднанні зі статтями 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, та враховувати засади розумності, виваженості й справедливості.

Такий підхід цілком узгоджується з положенням ст.83 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, про те, що позовна давність не поширюється, зокрема, на вимоги, які випливають з порушення особистих немайнових прав, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України №6-156цс14, №6-188цс14 та №6-207цс14 від 24 грудня 2014 року.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на час розгляду справи становить 6000,00грн., тобто мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, який відповідає 100% стійкої втрати працездатності, дорівнює 300000,00грн., а максимальний - 1500000,00грн.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, оскільки є правонаступником Криворізького державного металургійного комбінату «Криворіжсталь».

В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з виробничою травмою позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 60%, встановлено третю групу інвалідності - безстроково. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням вказаних фактичних даних у справі, правових норм, які підлягають застосуванню, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь втрати професійної працездатності та неможливість відновлення здоров`я, характер, інтенсивність і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, необхідність прикладати значні зусилля для продовження активного життя, вину позивача у нещасному випадку на виробництві, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 240 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносить у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч.3 ст.175, п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа №761/11472/15-ц.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» , пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 2 400,00грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.3, 8 Конституції України, ст.3 Закону України «Про оплату праці», Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими Постановою КМУ №472 від 23.06.1993 року (з наступними змінами), ст.ст.10, 11, 27, 60, 88, 137, 213- 215 ЦПК України, ст.ст.173, 237-1 КЗпП України, ст.440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я 240 000,00 гривень (двісті сорок тисяч гривень 00 коп.), без утримання податків, зборів та інших платежів.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» () в дохід держави судовий збір в сумі 2 400,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», (), юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1.

Суддя: Н. Ю. Вікторович