Справа № 727/9238/21
Провадження № 2/727/2663/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ЧЕРНІВЦІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 р. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

за участю: секретаря судового засідання Івасишин О.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на будівельні матеріали спадкоємця законом,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог. Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали, як спадкоємця за законом В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що після смерті батька, відкрилась спадщина у вигляді садового будинку літ. «А» загальною площею 46,80 кв.м., 2016 року побудови з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами: Убиральня літ.«Б», Колодязь літ.«К», Вигрібна яма літ.«В.я», Огорожа. №, що знаходиться у АДРЕСА_3 , вартістю 297788 тис. грн. Вказує, що за життя батько купив земельну ділянку площею 0,0519 гектарів, що розташована: АДРЕСА_3 , кадастровий №:21:001:0209, цільове призначення: для ведення садівництва та розпочав будівництво садового будинку. 24.10.2019 року успадкувала дану земельну ділянку. Окрім наведеного, аргументує вимоги і тим, що її батько не отримав за життя дозвільних документів та відповідно не здав садовий будинок в експлуатацію. Також не зареєстрував право власності на садовий будинок. На день його смерті, разом з ним у вищезазначеному будинку були зареєстровані та проживали мати ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_3 та вона, донька ОСОБА_1 . Стверджує, що ОСОБА_6 , 28.04. відмовилася від спадщини та написала заяву про відмову від отримання частки спадкового майна після смерті батька. Посилається на те, що 31 березня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір про поділ спадщини, згідно якого ОСОБА_1 успадковує: садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_3 , земельну ділянку, площею 0.0519 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий №:21:001:0209.

Вказує, що вона, як спадкоємець за законом прийняла спадщину, оскільки своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Олійник Ю.М. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, разом з цим, нотаріус винесла постанову від 24 жовтня 2019 року № 672/02-31 на підставі якої, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що не були належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності спадкодавця, на майно. Просить суд, визнати за нею, як спадкоємицею першої черги за законом, право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва садового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 .

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою суду від 08.10.2021 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву, відповідно до якої зазначила про те, що підтримує позовні вимоги та просить розгляд справи здійснити у її відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання не повідомили, відзив на позовну заяву не подавали у встановлений судом строк.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Суд вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Досліджені докази та застосовані норми права.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно свідоцтва про народження (а.с.8) її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_5 , який проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 04.04.2019 року (а.с. 9)

Після смерті ОСОБА_5 , відкрилась спадщина у вигляді садового будинку літ. «А» загальною площею 46,80 кв.м., 2016 року побудови з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами: Убиральня літ.«Б», Колодязь літ.«К», Вигрібна яма літ.«В.я», Огорожа. №, що знаходиться у АДРЕСА_3 , вартістю 279 788 тис. грн., що підтверджується копією технічного паспорту, інвентарний № б/н станом на 22.07.2019 року. (а.с. 13-17 )

Згідно договору про поділ спадщини від 24.10.2019 року ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку площею 0,0519 гектарів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий №:21:001:0209, цільове призначення: для ведення садівництва (а.с 21)

Згідно довідки старостату села Замостя виконавчого комітету Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області № 612 від 23.05.2019 року спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є, дружина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та мати - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с. 12)

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно актового запису № 61, що підтверджується довідкою старостату с. Замостя, Вашківецької міської ради, Вижницького району, Чернівецької області № 239 від 03.06.2021 р. (а.с. 24)

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. від 24 жовтня 2019 року № 672/02-31 згідно якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_3 , у зв`язку з тим, що не були належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності спадкодавця, на спадкове майно. (а.с. 19)

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага, крім того відповідно до положення ст. 190 ЦК України майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Частиною 1 ст.178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав (тобто і майнові права) можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного оборогу, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця.

За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2. ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Згідно, п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку. Такий же висновок зроблено у п 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у спорах про спадкування».

Як роз`яснено у п.7, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч.1 ст. 376 ЦК), то до спадкоємців переходить право власності лише на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК).

Згідно ч.3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України). До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Вищезазначені правові позиції викладені в постанові №6-130 цс 13 від 04.12.2013 року Верховного Суду.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З положень ст. 331 ЦК України вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту закінчення будівництва та прийняття його в експлуатацію, а якщо таке право підлягає державній реєстрації, з моменту його державної реєстрації. Порядок державної реєстрації передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року після прийняття в установленому законом порядку до експлуатації. До закінчення будівництва та прийняття нерухомого майна в експлуатацію забудовник вважається власником не будівлі або споруди, як окремого об`єкта, а власником будівельних матеріалів, обладнання, а також відповідних майнових прав. Отже, відповідно до зазначених вимог закону, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), як спадкоємця за законом право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва садового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 (сад.тов. «Текстильників»).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269,1270 ЦК України; ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 274-279, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги заявою ОСОБА_1 про визнання права власності на будівельні матеріали спадкоємця законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), як спадкоємця за законом право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва садового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 (сад.тов. «Текстильників»).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 - ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 12.11.2021 року.

Суддя Слободян Г.М.