Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/481/20
Номер провадження: 2-др/511/4/21
07 квітня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Бобровська І. В.,
секретаря судового засідання - Шкарпицька В.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Борис Іванович, про визнання недійним договору дарування та переведення прав та обов`язків покупця,
03.03.2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Борис Іванович, про визнання недійним договору дарування та переведення прав та обов`язків покупця.
Вказана заява мотивована тим, що 01.03.2021 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Борис Іванович, про визнання недійним договору дарування та переведення прав та обов`язків покупця відмовлено в повному обсязі. Судом не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат. На розгляду справи в суді відповідачем були понесені судові витрати у вигляді оплати професійної правничої допомоги на суму 20 000,00 грн.
У зв`язку з вищевикладеними, відповідач просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №511/481/20 про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат (правнича допомога), пов`язаних з розглядом справи №511/481/20 в сумі 20 000,00 грн.
Представник позивача адвокат Клепиков М.С. в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої зазначив про те, що вважає заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 не співмірним, а ні складності виконаних адвокатом робіт, а ні витраченого часу для їх виконання. У зв`язку з вищевикладеним, адвокат Клепиков М.С. просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Немна П.М. в судове засідання не з`явились. Надали заяву про те, що заяву про ухвалення додаткового рішення підтримують в повному обсязі, просили суд її задовольнити, справу розглянути за їх відсутності.
Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Суд дослідивши матеріали заяви, ознайомившись з поясненнями сторін, прийшов до висновку про часткове задоволенні заяви з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.03.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Борис Іванович, про визнання недійним договору дарування та переведення прав та обов`язків покупця відмовлено в повному обсязі. (Т.2., а.с.152-162)
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно дост.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до акту наданих послуг №1 встановлено, що по справі №511/184/20 адвокатом були надані такі послуги: участь в судових засіданнях в Роздільнянському районному суді Одеської області (6 судових засідань по 1600,00 грн. за кожне) в сумі 9600,00 грн.; складання відзиву від 02.05.2020 року на позовну заяву в сумі 2400,00 грн.; складання заперечень від 27.07.2020 року в сумі 1500,00 грн.; складання відзиву на заяву про зменшення/збільшення позовних вимог в розмірі 1500,00 грн.; складання заяви про виклик свідків від 22.05.2020 року (2 заяви по 1000,00 грн.) в сумі 2000,00 грн.; складання заперечень від 14.09.2020 року на заяву про збільшення/зменшення позовних вимог в сумі 1500,00 грн.; складання заяви про поновлення пропущеного строку на подання відзиву від 02.05.2020 року в сумі 1500,00 грн. (Т.2., а.с.174)
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд повинен врахувати заперечення відповідача щодо неспівмірності розміру судових витрат на правничу допомогу заявленим позовним вимогам, складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та (або) значення справи для сторони.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року по справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) та в додатковій постанові Великою Палата Верховного суду від 19.02.2020 року, справа №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс/19).
При вирішенні питання щодо певних видів правничого допомоги адвоката ОСОБА_4 враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, так і обґрунтованість і розумність визначення у контексті обсягу заперечень , наданих протилежною стороною.
З акту наданих послуг №1 по справі №511/481/20, складеного адвокатом Немна П.М. вбачається, що адвокатом заявлено про стягнення вартості послуги в розмірі 1500,00 грн. за складання заяви про поновлення пропущеного строку на подання відзиву від 02.05.2020 року. Суд вважає, що складання вказаного документу свідчить про штучне збільшення обсягу роботи адвоката за рахунок подачі таких документів, оскільки 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
За вказаною редакцією було встановлено, що строк подання відзиву на позовну заяву було автоматично продовжено на строк дії карантину, а отже необхідності у поданні 02.05.2021 року заяви про поновлення пропущеного строк на подання відзиву на позовну заяву не було.
Що стосується доводів представника позивача адвоката Клепикова М.С. про те, що у відзиві на позов від 02.05.2020 відповідач ОСОБА_1 зазначив про понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн., то суд вважає їх помилковими.
З відзиву від 02.05.2020, поданого відповідачем ОСОБА_1 , вбачається, що на момент його складання він вже витратив на оплату професійної правничої допомоги 10 000 грн. та в подальшому, в разі необхідності, планує понести судові витрати у виді затрат на професійну правову допомогу в такій же сумі. Тобто всього відповідач планував понести витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн. (Т.1 а.с.130-133).
Доводи позивача, що обсяг часу на підготовку документів не міг бути значним, як і обсяг юридичної і технічної роботи, не можуть бути враховані при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, оскільки не підтверджені доказами, є суб`єктивною оцінкою позивача та спростовуються матеріалами справи.
За таких обставин витрати відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 18 500,00 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі та заява про їх відшкодування і розрахунок були надані у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, починаючи з квітня 2020 року, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 247, 270, 353 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Борис Іванович, про визнання недійним договору дарування та переведення прав та обов`язків покупця задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 500 (вісімнадцять тисяч п`ятсот) гривень.
В іншій частині заяви ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня проголошення, відповідно до п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_3 ;

Третя особа: Приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Фішер Борис Іванович, адреса: Одеська область м. Роздільна, вул. Європейська, 28;

Повний текст рішення складено 12.03.2021 року.

Суддя І. В. Бобровська