Справа № 524/8191/20
Провадження № 2/524/1087/21
12.04.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
До суду звернулась ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.
Зазначає, що 16.07.2019 року об 11 годині 20 хвилин в районі будинку АДРЕСА_1 собака породи аляскинський маламуд на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_1 , належний ОСОБА_3 , покусала дитину, чим завдала тілесних ушкоджень.
Дитині завдано моральних страждань, розмір яких оцінює у 30 000 грн. Крім того, позивачем понесено витрати на лікування на суму 1208 грн.
Зазначає, що дитина, має свої звички та усталений ритм життя, внаслідок завданих тілесних ушкоджень проходить лікування. Відновлення здоров» я проходить дуже складно, отримана психічна травма.
Ухвалою суду від 11.12.2020 по справі відкрито спрощене провадження.
Відповідачем відзив не подано.
Представник позивача подав заяву в якій просить проводити судовий розгляд за відсутності позивача та малолітньої дитини. Позов підтримує, просить задовольнити..
Відповідач у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлений.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що 16.07.2019 року об 11 годині 20 хвилин в районі будинку АДРЕСА_1 собака породи аляскинський маламуд на прізвисько ІНФОРМАЦІЯ_1 , належний ОСОБА_3 , покусала дитину, чим завдала тілесних ушкоджень.
Постановою Автозаводського районного суду м Кременчука від 31.08.2020 року ОСОБА_3 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 2 ст 154 КУпАП та підвергнуто адміністративному стягненню у розмірі 51 грн в дохід держави з конфіскацією тварини.
Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до частини першої статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.
Виходячи зі змісту ст. 7 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження` власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, несе відповідальність за стан тварини та її дії, згідно з чинним законодавством.
Відповідно до положень частин п`ятої, шостої та восьмої статті 9 вказаного Закону, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.
Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.
Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує (частина четверта статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»).
Розмір матеріальної шкоди на суму 1208 грн., а саме вартість лікування малолітньої, підтверджено належними документами: консультативним висновком спеціаліста невролога зі сплатою 250 грн., випискою із медичної карти стаціонарного хворого, протоколом обстеження ЛЦД «Арника плюс» від 25.07.2020 за прийом лікаря сплачено 200 грн. та касовими чеками на придбання медикаментів в аптеці ТОВ «Придніпровська фармацевтична компанія» на суму 565, 90 грн., 148, 35 грн. та 45 грн. підлягає до відшкодування.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі.
Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandali v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.
Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Вирішуючи спір, суд ходить до висновку про те, що ступінь вини відповідача пов`язаний з непрямим умислом, оскільки маючи собаку, повинна була передбачати, що вона може нанести травми оточуючим. Під час нападу собака була без намордника та повідка, знаходилася не в полі зору відповідача.
ОСОБА_3 як власник собаки не мала наміру для настання наслідків у вигляді нападу собаки на дитину, але могла їх передбачити. Моральна шкода полягала в тому, що малолітня зазнала страждань, які є довготривалими, і для повного відновлення психоемоційного стану та відновлення здоров`я дівчинці потрібно багато часу.
В результаті того, що малолітня ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних ран на тілі та голові від укусів собаки, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, тим самим їй завдані моральні страждання та психологічні переживання.
Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з огляду на встановлені обставини у справі та глибини фізичних і душевних страждань доньки позивача, тяжкості отриманих тілесних ушкоджень та строку їх лікування, позиції відповідача, яка приймала участь в ході розгляду адміністративної справи, її позицію та небажання відшкодувати шкоду на лікування дитині.
Суд доходить висновку щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між діянням відповідача та нанесенням моральної шкоди дитині. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину моральних та душевних страждань позивача, тривалість цих страждань з моменту події до розгляду справи пройшов майже рік, пережитий стрес, рівень порушення звичайного життя, час для відновлення психоемоційного стану, враховуючи характер та тяжкість змін у її житті. З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає можливим стягнути моральну шкоду з відповідача в розмірі 30 000 грн.
Оскільки позивач, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, то на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 2102 грн.
Керуючись ст.ст 12, 77, 78, 81, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1208 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а сього 31 208 (тридцять одна тисяча двісті вісім) грн. . .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.С.Предоляк