РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1533/20

Провадження №2/568/658/21

13 квітня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

Суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши матеріали цивільної справи

за позовом Акціонерне торатиство Комерційний банк "Приват Банк"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

В Радивилівський районний суд Рівненської області звернулось АТ КБ «ПриватБанк» з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 16006,98 грн.

Позовна заява мотивована тим, що між сторонами укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт, згідно умов якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

У зв`язку з невиконанням выдповідачем своїх кредитних зобов`язань утворилася заборгованість станом на 21.09.2020 року в сумі 16006,98 грн, яка складається з: 4912,54 грн - заборгованість за кредитом; 4168,22 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 6926,22грн - заборгованість за пенею.

Ухвалою Радивилівського районного суду від 11.01.21 р. відкрито провадження у справі та призначено позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 23.02.21 р. розгляд справи відкладено на 18.03.21 р.

Ухвалою від 18.03.21 р. розгляд справи відкладено на 13.04.21 р.

В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені в установленому законом порядку.

Водночас, разом із позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.13 р. між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт.

Згідно умов Угоди, відповідач отримав кредит у розмірі 4912,54 грн. на строк 24 місяці, з 27.12.2013 р. по 31.12.2015 р., зі сплатою відсотків в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості.

Датою погашення заборгованості повинно бути не пізніше 31.12.2015 р. (п. 2.1).

Сторони обумовили, що строк повернення кредита рахується починаючи з 32 дня з моменту виникнення порушення. Заборгованість рахується з 32 дня порушення (п. 2.2).

У разі невиконання позичальником зобов`язань по поверненню кредита, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої визначений Умовами і правилами за кожен день прострочення (п. 2.8).

Особистим підписом відповідач підтвердила, що ця генеральна угода разом з пропозиціями ПАТ КБ "ПриватБанк", Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, становлять між нею та банком кредитний договір.

З матеріалів справи вбачаться, що на виконання угоди, позивачем перераховано відповідачу кредитні кошти у розмірі 4912,54 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника та довідкою про зміну умов кредитування.

Однак, відповідач не виконував умови угоди, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Неналежне виконання умов угоди, стало підставою для звернення в суд з даним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 16006,98 грн, яка складається з: 4912,54 грн - заборгованість за кредитом; 4168,22 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 6926,22грн - заборгованість за пенею.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи вбачаться, що на виконання умов Угоди, позивачем перераховано відповідачу кредитні кошти у розмірі 4912,54 грн., що підтверджується випискою по особовому картковому рахунку позичальника та довідкою про зміну умов кредитування.

Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем по кредиту в сумі 4912,54 грн..

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті в обумовлені строки, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи наведене, Радивилівський районний суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 4912,54 грн.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Оскільки, в укладеній між сторонами генеральній угоді встановлено сплату відсотків за користування кредитними коштами (процентна ставка 1,5 % в місяць), до стягнення з відповідача підлягає сума заборгованості за відсотками у розмірі 4168,22 грн. А тому, позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу суд враховує наступне.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦКУ).

Відповідно п. 2.8 Угоди, у разі невиконання боржником зобо`язань в частині погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день порушення.

Позивач, обґрунтовує право вимоги в частині розрахунку заборгованості за пенею та комісією Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, які є невід`ємні частини договору.

При цьому, підписана сторонами Генеральна угода від 27.12.13 р. не містить положень щодо розміру та умов нарахування пені.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Генеральній угоді, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну Угоду, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили саме таку проценту ставку та порядок нарахування пені, що додані банком до позовної заяви.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину Генеральної угоди, укладеної між сторонами 27.12.13 року.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» 6926,22 грн. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст..ст. 247 ч.2, 258, 259, 264, 265, ч.4 ст. 268, 280-289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 50, код 14360570) 4912,54 грн. заборгованості за кредитом, 4168,22 грн. заборгованості по процентам, 1192 грн. судового збору.

В решті позову- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 16.04.21 р.

Суддя А.О. Сільман