Справа № 589/874/21
Провадження № 6/589/37/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Литвинко Т.В.

за участі секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ,-

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2012 року.

В судове засідання ОСОБА_1 , його представник не з`явилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутності.

Аналогічну заяву надав державний виконавець.

Від стягувача будь-яких заяв до суду не надходило, причини неявки в суд невідомі.

Дослідивши матеріали заяви, перевіривши її доводи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні відділу ДВС знаходився виконавчий лист № 2а-2692/10/1870 від 06.05.2010 року, виданий Сумським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 146,07 грн на користь Шосткинської МДПІ.

12 листопада 2012 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області постановлено ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України (№ 6а-59/12 (№1819/5963/12)).

Згідно повідомлення Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 18 лютого 2021 року виконавче провадження № 53887468 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-2692/10/1870 від 06.05.2010 року про стягнення боргу у розмірі 146,07 грн на користь Шосткинської МДПІ завершено з підстав відсутності у боржника майна.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Ст.313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року (скарга № 28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року, судом зазначено, що обмеження щодо заборони у праві виїзду за межі країни повинні бути обґрунтовані та пропорційні.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009 року Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Таким чином, обмеження свободи пересування не є пропорційним та порушує права людини, якщо автоматично продовжується протягом тривалого періоду без доцільності його подальшого застосування.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування .

Як вбачається з вищенаведеного обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України існує близько 9 років.

На даний час, на думку суду, стягувач втратив інтерес до примусового виконання виконавчого листа № 2а-2692/10/1870 від 06.05.2010 року, оскільки виконавче провадження завершено і виконавчий лист повторно не направлено, хоча суд бере до уваги те, що завершення виконавчого провадження, а не його закінчення, не є само по собі підставою для скасування обмежувальних заходів.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, за такий тривалий час обмеження у праві виїзду за кордон не сприяло погашенню заборгованості ОСОБА_1 , незважаючи на його незначний розмір.

Більш того, на переконання суду, розмір заборгованості, яка не стягнута державним виконавцем, на сьогоднішній день є явно непропорційною тому обмеженню, яке діє щодо ОСОБА_2 значний проміжок часу.

Сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що подальше існування обмеження порушує справедливий баланс між правами ОСОБА_1 та публічним інтересом, в зв`язку із чим дане обмеження підлягає скасуванню, а заява задоволенню.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , вжите на підставі ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2012 року по цивільній справі № 6а-59/12 (№1819/5963/12).

Копію ухвали направити для виконання Державній прикордонній службі України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко