Справа № 189/68/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2021 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Корхової М.Г.,

учасники судового розгляду:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідачка ОСОБА_3 у режимі відеоконференцзвязку,

представник відповідачки ОСОБА_4 ,

представник третьої особи Андреєва І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, батько якої проживає окремо від неї, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим цивільним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, батько якої проживає окремо від неї, в якому просив зобов`язати ОСОБА_3 надавати можливість позивачу спілкуватися з метою виховання з неповнолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період шкільних канікул, у розмірі 75% з загальної кількості днів на канікулах, з правом постійного находження дитини з батьком та без присутності матері дитини та сторонніх осіб, за адресою: АДРЕСА_1 (а с. 140).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він та відповідачка проживали без реєстрації шлюбу з 2010 року по лютий 2014 року за адресою проживання позивача, а саме, АДРЕСА_1 . За час спільного проживання у позивача та відповідачки народився син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 03.01.2014 року в результаті сварки відповідачка завдала позивачеві тілесні ушкодження, у зв`язку з чим останній був вимушений звернутися до лікарні за медичною допомогою. Після лікування ОСОБА_1 повернувся додому до сім`ї. А вже в середині лютого 2014 року відповідачка забрала їхню спільну дитину та разом з речами виїхала у невідомому напрямку.

Через деякий час, позивачу стало відомо, що відповідачка, разом з їхнім малолітнім сином, проживає по АДРЕСА_1 . До весни 2016 року позивач інколи мав можливість бачитись з дитиною, так як відповідачка постійно чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Наприкінці весни 2016 року відповідачка сама виїхала з Покровського району, в результаті пошуків позивач знайшов сина і він проживав з ним до 04.03.2017 року.

Позивач зазначає, що 04.03.2017 року відповідачка приїхала до нього та попросила взяти в нього сина на два дні, щоб з ним побути, оскільки вона збиралася їхати на заробітки. Але через два дні вона не повернула сина та зникла з їхнім малолітнім сином у невідомому напрямку.

ОСОБА_1 неодноразово намагався дізнатися, де відповідачка перебуває їх спільним сином в телефонних розмовах з нею, але на такі запитання остання не відповідала.

Останнього разу, при спілкуванні з сином по телефону позивач запитав у нього чи його ніхто не кривдить, син відповів що кривдять, після чого відповідачка забрала в нашого сина телефон і більше ОСОБА_1 з сином до цього часу не спілкуюся, оскільки відповідачка не відповідає на дзвінки.

На даний час, як вбачається з листа Покровської селищної ради від 26.12.2019 року відповідачка з малолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_2 . На телефонні дзвінки не відповідає.

Позивач також зазначає, що в 2016 році він звертався до органу опіки та піклування Покровської селищної ради, де було прийнято рішення та встановлено дні побачення з дитиною, проте відповідачка не бажає виконувати дане рішення та чинить позивачу всілякі перешкоди у спілкуванні з сином.

Представник відповідачки ОСОБА_4 надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з їх безпідставністю. Свою позицію мотивував тим, що дитина позитивно ставиться до матері ОСОБА_3 . Хлопчик фактично не сприймає ОСОБА_1 (свого біологічного батька) як тата, ймовірно, через відсутність спілкування з ним і уваги з його боку. Окрім того, представник відповідачки зазначає, що відповідно до Комплексної психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 13.03.2020 року, встановлено, що на даний час ОСОБА_5 перебуває у комфортному стані, діагностується нормальна адаптація до умов навколишнього середовища. Бажаний стан у нього характеризується присутністю товариської та дружньої підтримки (відзив, а. с. 100-101).

Ухвалою суду від 28.01.2020 року відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року від третьої особи - органу опіки та піклування Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області витребуваний актуальний письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року від третьої особи - органу опіки та піклування Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області витребуваний актуальний письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи у зв`язку з втратою актуальності отриманого висновку внаслідок зміни позовних вимог позивачем.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучений орган опіки та піклування Івано-Франківської міської ради; суд зобов`язав надати орган опіки та піклування Івано-Франківської міської ради висновок щодо участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_1 , 2013 року народження, а також інших документів, необхідних для вирішення даного позову.

Ухвалою суду від 08.12.2020 року закрите підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року судове засідання призначене у режимі відеоконференцзвязку між Покровським районним судом Дніпропетровської області та Івано-Франківським міським судом за участю відповідача ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнений позов підтримав і наполягав на його задоволенні.

По суті справи пояснив, що є рідним батьком ОСОБА_6 , не позбавлений батьківських прав і бажає бачитися та спілкуватися з дитиною. Стверджував, що відповідачка шахрайським шляхом забрала у нього сина, з яким він проживав в смт. Покровське у період з 14 жовтня 2016 року по 04 березня 2017 року після того, як сторони перестали проживати однією сім`єю, і одвезла його у невідомому напрямку. Пояснював, що під час проживання з дитиною у 2016-2017 роках він піклувався про дитину, син ходив у дитячий садок, сприймав його як батька.

Неодноразово стверджував, що дитину вже «продали у рабство», неодноразово робив припущення, що дитина померла, а правоохоронні органи це скривають, стверджував, що дитина потрібна ОСОБА_3 з метою «нажитися на дитині».

Стверджував, що відповідачка постійно міняє місце проживання, що він неодноразово звертався до поліції у Покровському районі Дніпропетровської області, Кіровоградській області, Івано-Франківській області із заявами про викрадення дитини, однак органи належним чином не реагували.

Пояснював, що ОСОБА_3 не займається належним вихованням дитини, що проживає із другим чоловіком, який не є рідним батьком, однак відповідачка примушує називати цю особу батьком, а його матір бабусею, тоді як у дитини є рідний батько і бабуся.

Також зазначав, що 4 роки намагається поспілкуватися з ОСОБА_3 і дитиною по телефону, однак ОСОБА_3 на дзвінки не відповідає, якщо відповідає то чинить сварку, забороняє сину з ним спілкуватися.

Вважає всі надані документи про місце проживання і навчання дитини підробленими і сфальсифікованими.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позов, пояснив, що є висновок орган опіки та піклування 2016 року в якому визначено, що дитина проживає з батьком, батько у змозі надати всі умови для належного спілкування з дитиною, стверджував. що відповідачка навмисно уникає зустрічей та спілкування з позивачем. Стверджував, що відповідачка навмисно чинить перешкоди батьку для зустрічей з сином, впливає на свідомість сина з тим, щоб створити негативне уявлення про ОСОБА_1 .

Стверджував, що правоохоронні органи не надали належної уваги заявам ОСОБА_1 , зазначає, що батько абсолютно здатний налагодити спілкування з сином і надати належні умови під час канікул для їх спільного проживання і спілкування.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечила, пояснила, що дійсно проживала з позивачем, з яким мають спільну дитину ОСОБА_5 , 2013 року народження. Однак після того, як вони перестали разом проживати вона у 2016 році була вимушена шукати роботу, оскільки ОСОБА_1 жодним чином дитину не забезпечував, влаштовував ОСОБА_7 скандали, бив шибки у будинку, де вона проживала, виганяв її та дитину з хати. Коли ОСОБА_3 знайшла роботу і визначилася з місцем проживання, то у березні 2017 року забрала сина, який увесь час від тих пір з нею проживає у м. Івано-Франківськ.

Пояснила, що син взагалі не пам`ятає свого біологічного батька, жодного емоційного зв`язку з ним немає. Зараз син називає батьком іншу особу, з якою відповідачка проживає у цивільному шлюбі; пояснила, що сину повідомила про те, що у нього є рідний батько лише у цьому році, після того, як ОСОБА_1 додзвонився до школи, де навчається син і повідомив йому про себе, внаслідок чого у дитини був сильний стрес. Вважає, що це чужа для нього людина, з якою він не може спілкуватися віч на віч без присутності матері, психолога та інших осіб.

Заперечила, що скривала своє місцезнаходження, пояснила, що 4 роки проживає у м. Івано-Франківськ, в орендованому житлі, працює у с. Паляниця Івано-Франківської області, її цивільний чоловік також працює, разом вони утримують і виховують дитину. Батьків свого цивільного чоловіка, які проживають у Кіровоградській області, ОСОБА_5 вважає бабусею та дідусем, їздить до них на шкільні канікули, вони його також щиро люблять. Також пояснила, що у 2019 році дитина 2 місяці навчалася у Світлогірській школі Кіровоградської області, за місцем проживання родичів цивільного чоловіка, після чого знову продовжила навчатися у м. Івано-Франківськ.

Зазначила, що вона не проти спілкування біологічного батька з дитиною в принципі, однак на її думку входження знову ужиття маленької дитини рідного батька повинно бути поступовим, побачення з дитиною слід проводити у присутності матері та психологів, щоб не спричинити психологічної травми дитині.

Представник відповідача ОСОБА_4 уточнений позов заперечив, мотивуючи свою позицію тим, що є відповідні висновки психолога, що у дитини з батьком немає стійкого емоційного зв`язку з сином, який бачив його останній раз, коли йому було 4 роки. Батька ОСОБА_1 не пам`ятає, проживає наразі з матір`ю та її цивільним чоловіком, який добре ставиться до дитини, опікується нею. Також посилався на висновок виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, згідно якого вбачається можливість спілкування з дитиною у м. Івано-Франківськ, у присутності матері. Вважає позовні вимоги щодо надання можливості ОСОБА_1 возити від місця її проживання за 1200 км (відстань між смт. Покровське та м. Івано-Франківськ, де проживають відповідач та дитина) абсолютно неприйнятними для маленької дитини, як і спілкування без участі матері, оскільки такі події можуть спричинити стрес і психологічну травму дитині.

Зазначив, що позовні вимоги уточненого позову є неконкретизованими, неможливими для виконання, зауважив, що ОСОБА_1 зазначає місцем перебування дитини на канікулах не власну домівку, а будинок своєї матері, звертає увагу на висновки психологів щодо необхідності утримуватися від негативних емоцій для дитини, які можуть бути у разі примусового залучення її до спілкування з біологічним батьком на заявлених у позові умовах, що таке спілкування буде суперечити інтересам дитини.

В судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку судом був опитаний ОСОБА_8 , 2013 року народження, який повідомив, що йому 7 років, що він проживає у м. Івано-Франківськ з мамою і папою ОСОБА_9 , навчається у школі. Пояснив, що не пам`ятає хто такий ОСОБА_1 , проживання в смт. Покровське не пам`ятає і їхати у смт. Покровське щоб спілкуватися з ОСОБА_1 під час канікул не хоче.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування Покровської селищної ради Покровського району Андреєва І.О. пояснила суду, що працює на посаді завідуючого сектору у справах дітей виконавчого комітету Покровської селищної ради.

Пояснила, що до неї, починаючи з 2018 року, неодноразово зверталися позивач та його ОСОБА_10 рідна баба дитини, зі скаргами і звинуваченнями, що нібито викрали дитину і служба нічого не робить. Дані звинувачення відкидає і пояснює, що неодноразово пропонувала ОСОБА_1 разом поїхати до Івано-Франківська та разом зустрітися з відповідачкою і дитиною, однак позивач відкидав всі її пропозиції. Також пояснила, що постійно зв`язувалася у телефонному режимі з ОСОБА_3 , навчальним закладом, де навчається дитина, з органом опіки та піклування Івано-Франківської міської ради, які надавали їй інформацію щодо місця проживання та навчання дитини. ОСОБА_11 неодноразово надавала адресу проживання ОСОБА_3 позивачу, яку та не скривала. Також пояснила, що кілька разів зв`язувалася телефоном з ОСОБА_3 , щоб вона у її присутності поспілкувалася з ОСОБА_1 , однак кожного разу ОСОБА_1 розпочинав розмову з ОСОБА_3 з грубої лайки та образ на її адресу, внаслідок чого вона перестала з ним спілкуватися.

Також пояснила, що під час складання акту обстеження житлових умов ОСОБА_1 не пустив комісію до свого будинку, де він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , пояснюючи це тим, що даний будинок є об`єктом кримінального розслідування, вважає, що не пустив нікого до хати, бо там незадовільні умови проживання і позивач не хотів, щоб це хтось побачив.

Тому акт обстеження побутових умов складався за місцем проживання матері позивача, за адресою АДРЕСА_1 , де досить гарні умови проживання.

Вважає, що позовні вимоги у такій редакції, як вони заявлені, не підлягають задоволенню, оскільки, на її думку, не можна відпускати маленьку дитину за 1200 км від місця її проживання без матері в чуже для нього місто. Вважає, що з батьками повинні працювати психологи для налагодження якогось контакту спочатку між батьками, а вже після цього домовлятися про участь у вихованні дитини батьком у якомусь прийнятному для всіх сторін форматі.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради надала суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, рішення ухвалити на розсуд суду, висновок органу опіки суду наданий.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників, третьої особи встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали без реєстрації шлюбу у період з 2010 року по лютий 2014 року за адресою АДРЕСА_3 . За час спільного проживання у позивача та відповідачки народився син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внаслідок неприязних відносин спільне проживання сторін припинилося у 2014 році, деякий час ОСОБА_3 проживала окремо від позивача, а у 2016 році виїхала з смт. Покровське з тим, щоб знайти роботу. У цей час, у період з 14 жовтня 2016 року по 04 березня 2017, тобто півроку, малолітня дитина, якій на той час було 3 і 4 роки відповідно, проживала з батьком, ОСОБА_1 в смт. Покровське

04 березня 2017 року ОСОБА_3 разом із малолітнім сином, ОСОБА_12 , 2013 року народження, покинули смт. Покровське і з того часу фактично проживають у м. Івано-Франківськ в орендованому житлі.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_13 ) від 22.05.2019 року, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зі своїм малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та співмешканцем ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Висновок обстеження: житлово-побутові умови добрі, у дитини є окрема кімната, місця для сну, відпочинку, наявні дитячі речі та іграшки (копія акта, а. с. 20).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_7 від 24.01.2020 року, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зі своїм малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та співмешканцем ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Висновок обстеження: житлово-побутові умови проживання ОСОБА_1 добрі. Матір`ю ОСОБА_3 надані пояснення з приводу ситуації, яка виникла у її сім`ї (копія акта, а. с. 52).

Відповідно до довідки №25 від 16.01.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія довідки, а. с. 102).

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем 1-А класу Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3, що підтверджується відповідною довідкою №33 від 04.03.2020 року (копія довідки, а. с. 104).

10.02.2020 року психологом ОСОБА_15 проведено психодіагностичне дослідження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що у дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гарний емоційний стан і психологічний стан, хлопчик достатньо товариський, любить фантазувати. Для дитини в сім`ї створена сприятлива обстановка. У хлопчика сформована емоційна прив`язаність до матері. Остання піклується про нього, прагне задовольнити його потреби, допомагає долати труднощі і невдачі. Дитина позитивно ставиться до матері ОСОБА_3 . Також виявлено, що хлопчик фактично не сприймає ОСОБА_1 (свого біологічного батька), як тата, ймовірно через відсутність спілкування з ним і уваги з його боку (копія довідки спеціаліста, а. с. 105-106).

Відповідно до Комплексної психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 13.03.2020 року, встановлено, що на даний час ОСОБА_5 перебуває у комфортному стані, діагностується нормальна адаптація до умов навколишнього середовища. Бажаний стан у нього характеризується присутністю товариської та дружньої підтримки. Головним членом сім`ї ОСОБА_5 вважає цивільного чоловіка матерії, якого вважає рідним батьком та називає татом; відчуває себе як основного персонажа, навколо якого обертається життя в сім`ї, найбільш значущим та унікальним. Це відчуття виникло на основі батьківського ставлення до дитини - матір визнає пріоритетність дитини, першорядність бажань та інтересів. ОСОБА_5 вважає, що матір володіє найбільшою владою в сім`ї, мінімальним вважає власний вплив. Найбільш привабливим персонажем для дитини є тато ОСОБА_16 . Діагностика емоційних відносин показала, що по відношенню до матері та батька ОСОБА_17 відчуває позитивні та ніжні почуття. Вияв негативних почуттів не простежується. Членом сім`ї дитина не вважає біологічного батька. Біологічний батько для дитини є менш емоційно привабливим, можливо, між ними склалися конфліктні відносини або ж дитина не знайома з ним. Матір та батько ОСОБА_16 , зі слів дитини, поважають його індивідуальність дитини, симпатизують йому, багато часу проводять з дитиною, поважають її інтереси і плани. Матір та батько ОСОБА_16 зацікавлені в планах дитини, намагаються допомогти, співчувають йому. Мама та її цивільний чоловік високо цінують інтелектуальні та творчі здібності дитини, відчувають гордість за нього, задовольняють ініціативу і самостійність дитини, довіряють та намагаються стати на його бік з будь-яких питань. Відповідно до рекомендацій ні в якому разі не варто допускати: примусового залучення дитини до небажаної діяльності; надміру шумових подразників, емоційної нестабільності дорослого оточення, різких змін настрою; жорсткої регламентацїї життєдіяльності дитини в сім`ї; зловживання оціночним підходом у навчанні та вихованні (копія комплексної психологічної характеристики психоемоційного стану дитини, а. с. 108-110).

Відповідно до довідки №258 від 27.10.2020 року про результати психологічного обстеження учня 2-А класу ліцею №3 Івано-Франківської міської ради ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вивчення внутрішньосімейних відносин свідчить про гармонійні відносини дитини з мамою, адекватну ієрархію стосунків у сім`ї, доброзичливі взаємовідносини з вітчимом ОСОБА_9 , його вплив є відчутним у житті хлопчика, з бабусею ОСОБА_18 та дідусем ОСОБА_19 (батьками вітчима). У ОСОБА_5 тісний емоційний зв`язок та позитивне ставлення до мами ( ОСОБА_3 ), котра є для нього авторитетною особою, до неї він звертається за допомогою, порадою та підтримкою. Біологічний батько хлопчика ( ОСОБА_8 ) не є для нього авторитетною особою, згадка про нього та наявність емоційного зв`язку з ним відсутні. Сімейна ситуація, що склалася в даний час є сприятливою для навчання, виховання та особистого розвитку дитини (копія довідки, а. с. 192).

Треті особи надали висновки щодо участі ОСОБА_6 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Так, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне встановити такий порядок участі батькові ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші та треті вихідні місяця за взаємною згодою батьків (копія висновку, а. с. 188-191).

Відповідно до висновку щодо перебування малолітнього ОСОБА_6 під час учнівських канікул з батьком ОСОБА_1 дослідивши ситуацію, яка склалася у сім`ї ОСОБА_1 , комісія Покровської селищної ради дійшла висновку, що не вбачає перешкод для перебування малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час учнівських канікул з батьком ОСОБА_1 за умови домовленості між батьками та бажання самого малолітнього ОСОБА_1 (висновок, а. с. 162).

Суд, всебічно проаналізувавши фактичні обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 ч. 1, 2 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Стаття 153 СК України гарантує право мати, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Як вказує ст. 155 ч. 1, 2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 157 ч. 2, 3 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремою, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вказує ч. 3 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При вирішенні даного спору, суд враховує у першу чергу інтереси дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суд зауважує, що спілкування одного з батьків, який проживає окремо від дитини повинно відбуватись лише за згодою іншого з батьків, оскільки такий процес спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Суд враховує, що з моменту переїзду ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до Івано-Франківська пройшло чотири роки і ОСОБА_8 бачив свого батька останній раз, коли йому було лише 4 роки, не пам`ятає його і на теперішній час позивача як свого рідного батька не сприймає; згадки про нього та наявність емоційного зв`язку з батьком у дитини відсутні. Дитина на даний час має гармонійні відносини дитини з матір`ю, адекватну ієрархію стосунків у сім`ї, доброзичливі взаємовідносини з вітчимом ОСОБА_9 , його вплив є відчутним у житті хлопчика, з бабусею ОСОБА_18 та дідусем ОСОБА_19 (батьками вітчима). У ОСОБА_5 тісний емоційний зв`язок та позитивне ставлення до матері. На даний час малолітній ОСОБА_1 не виражає бажання спілкуватися зі своїм біологічним батьком.

Зазначений в уточненому позові порядок та спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини на теперішній час, на думку суду, не є прийнятним і не буде відповідати якнайкраще інтересам та віковим потребам дитини, оскільки не є прийнятним фактично психологічне насильство по відношенню до малої дитини з тим, щоб примушувати її тривалий час спілкуватися з незнайомою йому людиною, перебуваючи цей час на відстані 1200 км від матері, у чужому для нього населеному пункті, в оточенні чужих йому людей. Суд також констатує, що на даний час між сторонами відсутні адекватні відносини, які б давали можливість визначити інший порядок участі батька у вихованні дитини окрім того, який ним заявлений у позові, а позивач категорично відмовився змінювати позовні вимоги та визначати інший порядок участі у вихованні дитини, наприклад, визначити такий порядок, щоб спілкування з дитиною відбувалося б у місці проживання дитини, у присутності інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840, 80 грн. покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 265, 280, 284, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, батько якої проживає окремо від неї відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа-1: Орган опіки та піклування Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 20, смт. Покровське Покровський район Дніпропетровська область.

Третя особа-2: Орган опіки та піклування Івано-Франківської міської ради, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ.

Повний текст рішення виготовлений 16 квітня 2021 року.

Суддя О.В. Чорна