Провадження №2/760/1153/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку регресу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 4 066, 22 гр. виплаченого страхового відшкодування в порядку регрессу.

Посилається в позові на те, що 31 січня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «OPEL VECTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля «DAEWOO NUBIRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року встановлено вину відповідача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124, 130 КупАП.

Вказана постанова ніким оскаржена не була та набрала законної сили.

Із змісту даної постанови вбачається, що 31 січня 2019 року о 00 год. 35 хв. по вул. Донецькій, 59 в м. Києві інспектором патрульної поліції в м. Києві був зупинений відповідач, який керував автомобілем марки «OPEL VECTRA» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Відповідачу було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу або в найближчому закладі охорони здоров`я, проте у присутності свідків він відмовився від проходження огляду, чим пушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Вина відповідача підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії БД за № 318485, і БД 3188486 від 31 січня 2019 року за порушенням пунктів 2.5, 10.9 ПДР України, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 31 січня 2019 року, записом з нагрудного реєстратора АА 00460.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (поліс № АМ-) від 22 листопада 2018 року.

01 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулась до страховика із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі копій протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 12 лютого 2019 року, ремонтної калькуляції № 19-D/51/1 від 16 лютого 2019 року, аварійного сертифікату майнова шкода, яка завдана власнику автомобіля марки «DAEWOO NUBIRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , склала 6 079,46 гр. без ПДВ.

Франшиза за полісом № АМ - становить - 1 000, 00 гр.

27 березня 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплачено страхове відшкодування із урахуванням франшизи у розмірі 4 066, 32 гр. ОСОБА_2 відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ- від 22 листопада 2018 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 202 від 27 березня 2019 року.

Виходячи з цього, вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді та керуванні транспортним заосбом у стані алкогольного сп`яніння, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 22 вересня 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

18 лютого 2021 року на адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу.

/ а. с. 41 /

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено, що 22 листопада 2018 року між сторонами був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ-, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при експлуатації транспортного засобу «OPEL VECTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 .

31 січня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «OPEL VECTRA» державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля «DAEWOO NUBIRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 КУпАП.

01 лютого 2019 року ОСОБА_2 , власник автомобіля DAEWOO NUBIRA» державний номерний знак НОМЕР_2 , звернулася до страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування.

Платіжним дорученням № 202 від 27 березня 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплачено страхове відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 4 066, 22 гр.

/ а.с. 5 - 9, 13 - 16 /

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Відповідно до пунктів 38.1.а, 38.1.ґ ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

-якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

-якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, про настання страхового випадку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В пунктах 5 та 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої, джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Згідно з ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач, не подавши до суду відзиву, будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, та спростували доводи позивача, суду не надав.

В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, доказами.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи викладене вище, виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, яка мала місце з вини відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 102, 00 гр., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 15,16, 1191 ЦК України, ст. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН невідомий/ на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» /01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, / 4 066, 00 гр. заборгованості та 2 102, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішння або у разі розгляду справи без повідомлення /виклику / учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва