Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря - Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13.12.2007 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МК 348-07 про надання кредиту в сумі 28000,00 дол. США на термін до 12.12.2012 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 13.12.2007 року між банком та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладені договори поруки № МК-348-07. У порушення умов договору відповідачі зобов`язання за договором належним чином не виконали, у зв`язку з чим станом на 26.09.2019 року за ними рахується заборгованість на загальну суму 51751,13 дол. США, яка складається з: 15955,04 дол. США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7830,69 дол. США - заборгованість за відсоткам за користування кредитом; 27965,40 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Тому позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь солідарно заборгованість у розмірі 15955,04 дол. США, що за курсом 24,12 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.09.2019 року складає 384835,56 грн., та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданому до суду клопотанні вказав про розгляд справи в його відсутності та підтримання вимог позову.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили, відзив на позовну заяву до суду не направили. Від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява з проханням проводити розгляд справи в її відсутності та відмовити в задоволенні позову, а також надала заяву про застосування до заявлених вимог позовної давності, зазначивши, що строк виконання кредитного зобов`язання встановлено в кредитному договорі до 12.12.2012 року і з цієї дати протягом трьох років позичальник не вчиняв дій щодо погашення спірної заборгованості, а тому при зверненні до суду з даним позовом 25.10.2019 року позивач пропустив визначений законом строк позовної давності. Окрім того, в заяві вказано про те, що в зв`язку зі збільшенням банком в односторонньому порядку без згоди позичальника та поручителів процентної ставки з 15 % до 18 %, починаючи з вересня 2009 року, та оскільки банк не пред`явив вимог до поручителів протягом шести місяців з дня закінчення дії кредитного договору, відповідно до ст. 559 ЦК України порука є припиненою.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 18.11.2020 року за заявою відповідача ОСОБА_1 скасоване заочне рішення Богунського районного суду міста Житомира від 24.06.2020 року про задоволення позову.

Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом вставлено, що 13.12.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МК 348-07 про надання кредиту в сумі 28000,00 дол. США на термін до 12.12.2012 року на придбання автотранспорту.

У забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором між позивачем та відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 13.12.2007 року були укладені два договори поруки № МК 348-07, згідно яких поручителі зобов`язалися відповідати перед кредитором за належне виконання боржником ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що випливають з указаного кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачами обов`язку зі сплати коштів в обумовлений договором строк у рахунок погашення боргу за кредитним договором станом на 26.09.2019 року рахується заборгованість на загальну суму 51751,13 дол. США, яка складається з: 15955,04 дол. США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7830,69 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 27965,40 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 543, ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частинами 1 та 4 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Отже, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 року в справі № 761/19619/14, а також у постановах Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі № 6-53цс14, від 14.09.2016 року в справі № 6-1451цс16.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Як убачається зі змісту п. 1.3 кредитного договору, строк повернення кредиту та сплати передбачених договором платежів встановлений до 12.12.2012 року. Зазначений строк змінений у встановленому договором порядку не був. У визначений договором строк зобов`язання щодо сплати коштів позичальником та поручителями належним чином не виконані.

Пунктом 11 договорів поруки № МК 348-07 від 13.12.2007 року передбачено дію договорів до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, а в п. 12 збільшено строк звернення сторін до суду з позовом за цими договорами до 5 років.

У шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобов`язання позивач не пред`явив вимог до поручителів щодо виконання ними боргових зобов`язань та згідно розрахунку заборгованості позивач в односторонньому порядку без згоди поручителів збільшив процентну ставку з 15 % до 18 % у вересні 2009 року, тому порука є припиненою, через що виключається можливість солідарної відповідальності позичальника та поручителів за порушення умов виконання зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 257, ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За правилами ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

У п. 6.7 кредитного договору містяться положення про збільшення строку позовної давності до 5 років.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 11.11.2019 року. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача ОСОБА_1 у наданій до суду письмовій заяві просила застосувати строк позовної давності до заявлених у позові вимог.

Заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 15955,04 дол. США мала бути сплачена позичальником у строк не пізніше 12.12.2012 року згідно п. 1.3 кредитного договору, що є строком повернення кредиту в повному обсязі. Банк звернувся з позовом до суду 11.11.2019 року, тобто за межами обумовленого сторонами п`ятирічного строку позовної давності. Тому в частині вимог до позичальника ОСОБА_1 суд, застосовуючи позовну давність, відмовляє у задоволенні позову.

За вказаних обставин вимоги позову не грунтуються на положеннях закону та не підлягають задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 257, 259, 261, 267, 509, 526, 530, 543, 554, 559, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299, рахунок № НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ).

Суддя Л.М. Семенцова