ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1495/20 Номер провадження 22-ц/814/821/21Головуючий у 1-й інстанції Сайко О.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кіча Владислава Валерійовича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року (час постановлення ухвали з 15:07:21 год. до 17:07:49 год., дата виготовлення повного тексту ухвали 05 лютого 2021 року) у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року адвокат Ковтун М.В., представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаною скаргою, просив визнати протиправною незалежну оцінку ринкової вартості нежитлового приміщення (будинок побуту) по АДРЕСА_1 , проведену ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» у рамках виконавчого провадження № 59351953, та неправомірним її приєднання державним виконавцем Пирятинського районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Ціко В.О. до матеріалів виконавчого провадження № 59351953.

В обґрунтування заявлених вимог зазначалося, що оцінка майна містить відомості про нежитлову будівлю площею 503,4 м.кв. згідно технічного паспорта від 21 серпня 2019 року, який власник приміщення не замовляв, тоді як фактична площа нежитлової будівлі становить 508,6 м.кв. Окрім того, оцінювач особисто не оглядав будівлю, що призвело до застосування неправдивих вихідних даних для складання звіту.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року задоволено скаргу ОСОБА_2 .

Визнано такою, що не підлягає застосуванню оцінку в формі письмового звіту про незалежну оцінку ринкової вартості майна нежитлового приміщення (будинок побуту) по АДРЕСА_1 , проведеної ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» від 05.11.2020 року у рамках виконавчого провадження № 5935193.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 лютого 2021 року виправлено описку, допущену у вступній частині повного тексту ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року, та правильно зазначено прізвище та ініціали секретаря судового засідання «Ралець О.С.»

В апеляційній скарзі адвокат Кіча В.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що висновки суду про неналежну ідентифікацію об`єкта дослідження не підтверджені жодним доказом, а також не встановлено, яким чином допущені начеб-то порушення вплинули на визначення вартості об`єкта.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Ціко В.О., посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Звертається увага на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки таким обставинам: у виконавчому документі, виданому Пирятинським районним судом Полтавської області 21 травня 2019 року, площа предмета іпотеки зазначена у розмірі 503,4 м.кв., що відповідає розміру площі, вказаному у договорі іпотеки; спірний об`єкт нерухомості був реалізований на електронних торгах за ціною, що істотно перевищує ціну, визначену оцінювачем.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи, постановою Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року у рахунок погашення заборгованості скаржника за договором позики грошей від 27 квітня 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Литвиненко О.М., за реєстровим номером №1317, на загальну суму 222 898 грн. 39 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки (договір іпотеки від 27.04.2012р., посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Литвиненко О.М., за реєстровим № 1319) - нежитлове приміщення (будинок побуту) по АДРЕСА_1 , загальною площею 503,4 кв.м., шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження відповідно до ст.38, ст.39 ЗУ «Про іпотеку» з початковою вартістю не нижчою від ринкової ціни.

21 травня 2019 року Пирятинським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист на підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року (а.с.51).

Постановою державного виконавця Ціко В.О. відкрито виконавче провадження №59351953 за виконавчим листом № 544/648/17 від 21.05.2019 року, виданим Пирятинським районним судом Полтавської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження відповідно до ст.38, ст.39 ЗУ «Про іпотеку» з початковою вартістю не нижчою від ринкової ціни (а.с.29).

19.09.2019р. державним виконавцем Пирятинського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області Ціко В.О. в рамках виконавчого провадження винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на предмет іпотеки, а саме нежитлове приміщення (будинок побуту) по АДРЕСА_1 , загальною площею 503,4 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.39-44).

Постановою державного виконавця Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Ціко В.О. від 15 травня 2020 року для проведення оцінки вартості об`єкта іпотеки призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання Приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи» (а.с.45).

Відповідно до звіту ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» №893 від 05.11.2020 року про незалежну оцінку майна ринкова вартість об`єкту оцінки становить 1 923 230 грн без ПДВ (а.с.46-47, 93-109).

10.11.2020 року державний виконавець Ціко В.О. направив на адресу боржника ОСОБА_2 повідомлення про надходження звіту про оцінку майна та значив, що ринкова вартість нежитлового приміщення (будинок побуту) по АДРЕСА_1 ,, загальною площею 503,4 кв., становить 1 923 230 грн без ПДВ (а.с.50).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , суд першої інстанції визнав доведеними такі обставини: експерт (оцінювач) не мав доступу до об`єкта оцінки; ні виконавець, ні експерт не повідомляли власника будівлі про проведення її огляду і оцінки, матеріали звіту про оцінку майна містять документи, які не замовлялися власником і які суперечать даним технічного паспорта, виготовленого на замовлення власника.

З огляду на встановлене суд першої інстанції зробив висновок, що звіт про незалежну оцінку №893 від 05.11.2020р. не підлягає застосуванню у рамках виконавчого провадження №59351953, оскільки є необ`єктивним та таким, що порушує вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами частини першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Приписи вищенаведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії державного виконавця.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина перша статті 10 та частина перша статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

В силу пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Тобто, вищезазначеним Законом передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяє швидко та ефективно захистити права боржника.

В свою чергу, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Вищезазначене узгоджується із правовим висновком викладеним, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18, від 01 липня 2020 року у справі № 2-1160/11, від 27 серпня 2020 року у справі № 295/11078/14-ц, від 03 лютого 2021 року у справі №442/6491/17.

Враховуючи наведене та перевіряючи доводи скарги у такій категорії справ, суд, перш за все, має перевірити дотримання виконавцем вимог закону зокрема, під час проведення опису та арешту майна, визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна.

Як сама скарга, так і долучені до неї матеріали не містять посилань на докази, що підтверджують порушення державним виконавцем встановленої законом процедури опису та арешту майна, визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна. Не встановлено таких порушень і в ухвалі суду першої інстанції.

Боржник ОСОБА_2 , повідомлена у встановленому законом порядку про арешт належного їй нерухомого майна з метою його примусової реалізації на виконання рішення суду, не запропонувала свою вартість арештованого майна та у відповідності до принципу добросовісності у цивільних правовідносинах не спрямувала зусиль на досягнення згоди зі стягувачем щодо вартості арештованого майна.

При цьому скаржник, ознайомившись з результатами оцінки описаного та арештованого майна, не скористалася законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки - рецензування звіту з оцінки майна.

Доводи скарги зводяться до припущень про можливу недостовірність звіту про оцінку майна.

Що стосується ознайомлення суб`єкта оціночної діяльності з об`єктом нерухомості, який підлягав оцінці.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Пунктом 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року, передбачено ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки.

Пунктом 56 зазначеного Національного стандарту № 1 передбачено, що звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити, зокрема, відомості про особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки).

Як убачається зі звіту №893 про незалежну оцінку майна огляд майна здійснювався при денному освітлені в присутності представників власника об`єкту, оглядом встановлена відповідність наданого переліку приміщень об`єктам, пред`явленим для огляду (а.с.104). До звіту долучені фотознімки оглянутих об`єктів.

Стверджуючи про те, що суб`єктом оціночної діяльності оглянуті інші об`єкти, ніж ті, що належать боржнику, ОСОБА_2 , разом з тим, не надала жодного доказу у підтвердження такого факта.

Зазначена у звіті площа об`єкта нерухомості відповідає тому розміру, що указаний як у договорі іпотеки, так і у виконавчому листі.

Те, що доступ для огляду приміщень, які належали боржнику, був забезпечений орендарями цих приміщень, скаржником не спростовано.

В ухвалі суду зроблений висновок про те, що встановлені судом першої інстанції факти могли вплинути на визначення ринкової вартості об`єкта, проте такий висновок є припущенням, що суперечить ч.6 ст.81 ЦПК України.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Кіча Владислава Валерійовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2021 року скасувати, ухваливши нове судове рішення по суті заявлених вимог.

ОСОБА_2 відмовити за недоведеністю у задоволенні скарги на дії державного виконавця про визнання протиправною незалежної оцінки ринкової вартості нежитлового приміщення (будинок побуту) по АДРЕСА_1 , проведену ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» у рамках виконавчого провадження № 59351953.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з урахуванням положень ст.390 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 14 квітня 2021 року

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов