П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року місто Київ

справа № 372/2341/20

провадження № 22-ц/824/2528/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» ТМ Монетка

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Висоцької Г.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація»» ТМ Монетка, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз кредитних юристів України «Фінфорт Клаб» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів.

Позов обґрунтовано тим, що 10 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № -8. Представником ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було розголошено її персональні дані, дані про неї були розголошені без ії згоди. Метою розповсюдження персональних даних було примушення її до виконання договору. Поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку її особи в очах оточуючих, порушивши її честь.

Посилаючись на те, що відповідач під час виконання договору використовує нечесну підприємницьку практику, яка є агресивною, у формі телефонних дзвінків, розголошення персональних даних без законної на те підстави та без її згоди, поширення відносно неї негативної інформації, позивачка ОСОБА_1 просила визнати дії ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» ТМ Monetka відносно неї такими, що здійсненні із використанням нечесної підприємницької практики; стягнути з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» ТМ Monetka у відшкодування моральної шкоди у сумі 6000 грн.; зобов`язати відповідача знищити персональні дані ОСОБА_1 , які знаходяться у ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» ТМ Monetka та протиправно використовуються.

У серпні 2020 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про захист прав споживача зі збільшенням позовних вимог, в який в тому числі просила визнати договір про надання споживчого кредиту від 10 квітня 2020 року недійсним з моменту укладення. Позов в цій частині обґрунтовано тим, що умовами договору порушені її права як споживача щодо нарахування штрафних санкцій, оскільки відповідно до законодавства про захист прав споживачів відповідач не мав права щодо їх нарахування після введення режиму карантину.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення. Яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року залишити без змін. У відзиві, зокрема посилається на те, що позивач до підписання договору був ознайомлений з умовами кредиту, сукупною вартістю кредиту, графіком погашення кредиту, надав згоду на обробку та передачу персональних даних. Кредитний договір був підписаний позивачем шляхом введення одноразового ідентифікатора в особистому кабінеті на веб-сайті відповідача в мережі Інтернет. Укладений договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки загальний розмір кредиту не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору. Кредитор виконав умови договору, а саме 11 березня 2020 року надав позивачу кредит у розмірі 9000 грн. шляхом перерахування на платіжну картку, але позивач в порушення умов договору свої зобов`язання за вказаним договором не виконує , у зв`язку з чим має заборгованість за тілом кредиту та відсотками. Крім того, зазначає про те, що умови укладеного договору спростовують доводи позивача щодо ненадання нею згоди на обробку та передачу персональних даних. Вимоги позивача про відшкодування морально шкоди є недоведеними.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені шляхом направлення повідомлення на електронну адресу, інформація щодо якої міститься в апеляційній скарзі позивача. Причини своєї неявки сторони суду не повідомили. Неявка в судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи. А тому, зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 11 березня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» укладено договір про надання споживчого кредиту № -8.

Відповідно до укладеного договору №-8 від 11 березня 2020 року позивачка отримала кредит у розмірі 9000 грн. строком на 30 днів шляхом переказу на платіжну картку позивача № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Тобто кінцевим терміном повернення кредитних коштів відповідно до графіку розрахунків визначено 10 квітня 2020 рік та загальна сума, яка підлягала поверненню - 13590 грн. (9000 грн. - тіло кредиту та 4590 грн. відсотки за користування).

Відповідно до п.5.2.6 кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань перед товариством за цим договором, Товариство має право передати персональні дані позичальника Третім особам (включаючи, але не обмежуючись, Бюро кредитних історій, Кредитним установам, колекторським компаніям тощо) для захисту своїх прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не виконуються умови кредитного договору, у пункті 5.2.6 якого зазначено про те, що позичальник надає згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань перед товариством за цим договором, товариство має право передати персональні дані позичальника третім особам ( включаючи, але не обмежуючись Бюро кредитних історій, Кредитним установам, колекторським компаніям тощо) для захисту своїх прав та інтересів. Зважаючи на таку умову договору, суд дійшов висновку про те , що персональні дані позивачки могли бути правомірно передані відповідачем третім особам, оскільки мав мав місце факт неналежного виконання позивачем зобов`язань перед відповідачем.

Крім того, суд першої інстанції в своєму рішенні зазначив, що із наданих позивачкою доказів не можна стверджувати, що відповідач є саме тією особою, яка під ім`ям « ОСОБА_2 » здійснювала листування в додатку «Вайбер», та повідомляла контактних осіб позивачки про наявність в неї заборгованості за кредитними зобов`язаннями. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що нею вжито всіх можливих заходів щодо з`ясування дійсного відповідача за пред`явленими вимогами, оскільки у випадку анонімного поширення інформації тягар доказування покладається сааме на позивача У зв`язку з чим вимоги позивачки про визнання дій такими, що здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності та відшкодування моральної шкоди в сумі 6000 грн., яка є похідною від первісної вимоги, є такими, що не підлягають задоволенню з підстав їх недоведеності. Оскільки судом не встановлений факт здійснення нечесної підприємницької діяльності відповідачем відносно позивачки щодо незаконного розповсюдження її персональних даних іншим особам - не підлягають задоволенню і вимога про зобов`язання відповідача знищити персональні дані ОСОБА_1 .

Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору недійсним, обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування вимог про визнання договору недійсним, не можуть бути підставою для визнання договору кредиту недійсним.

Такі висновки суду першої інстанції є законними і обґрунтованими, доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують. Зміст апеляційної скарги є ідентичним змісту позовної заяви.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За правилами ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 цієї ж статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Апеляційний суд вважає, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог щодо визнання кредитного договору недійсним, не стосуються змісту оспорюваного правочину, а тому не є передбаченою ч.1 ст.203 ЦК України підставою для визнання його недійсними.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Зазначений відповідачем у відзиві порядок укладення кредитного договору дає підстави для висновку, що позивач до підписання договору булла ознайомлена з умовами договору. За умовами договору позивач наддала згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань перед товариством за цим договором, товариство має право передати персональні дані позичальника третім особам (п.5.2.4, п.5.2.5, п.5.2.6 договору).

Отже, умови укладеного між сторонами договору спростовують доводи позивача щодо не надання нею згоди на обробку та передачу персональних даних.

Належних та допустимих доказів на підтвердження незаконного розповсюдження відповідачем персональних даних позивача, останньою, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦЦПК України порядку, суду не надано

За таких обставин висновок суду першої інстанції про необґрунтованість та недоведеність позивачем позовних вимог є правильним.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи по суті.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус