У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Макарчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання Колінько О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кобеляки справу № 532/331/21 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

Встановив:

До Кобеляцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії виконуючого обов`язки начальника Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Даценко Вікторії Василівни відносно зави ОСОБА_1 про зняття арешту від 10.10.2008 та зобов`язання вчинити певні дії.

Прохає суд визнати неправомірною бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Даценко Вікторії Василівни та зняти арешт у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця про арешт майна боржника, серія та номер АА 350831 від 10.10.2008.

Скарга обґрунтована тим, що 10.02.2021 скаржник звернувся до Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), із заявою про скасування (зняття) арешту з належного йому майна. Зазначає, що підставою для зняття арешту є те, що виконавчі документи, в рамках яких було накладено арешт на все нерухоме майно боржника відсутні, однак зазначена заява не була задоволена, а арешт у виді заборони відчуження майна ОСОБА_1 не знятий.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги (а.с. 33), подав до суду заяву в якій прохав задовольнити його вимоги та прохав справу розглядати у його відсутність (а.с. 17).

Державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), до суду не з`явився, хоча орган державної виконавчої служби належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги (а.с. 30). Будь-яких клопотань чи заяв з процесуальних питань чи з приводу скарги по суті до суду від державного виконавця або органу державної виконавчої служби не надходило.

Представник стягувача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, хоча стягувач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги (а.с. 32, 34). Будь-яких клопотань чи заяв з процесуальних питань чи з приводу скарги по суті до суду від стягувача не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У відповідності до вимог статті 450 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути скаргу на підставі наявних у справі доказів та у відсутності стягувача, боржника та державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Дослідивши доводи скарги та перевіривши наявні матеріали, суд робить наступні висновки.

Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області виданий судовий наказ № 2-н-42 про стягнення з ОСОБА_1 на корить ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 2403 гривні 60 копійок.

На підставі вказаного судового наказу постановою державного виконавця серії АА № 350831 від 10.10.2008 накладений арешт на майно боржника, ОСОБА_1 .

На підставі цієї постанови в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені відомості про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

02 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою про скасування (зняття) арешту з усього його майна (а.с. 7).

02 лютого 2021 року за № 735 Кобеляцьким районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надано відповідь на зазначену заяву ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до цієї відповіді, станом на день її надання у відділі відносно заявника як боржника виконавчі документи, що перебувають на виконанні, відсутні.

За результатами пошуку, здійсненого за даними Журналів обліку вхідної кореспонденції, Журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відносно ОСОБА_1 значиться заборона відчуження об`єктів нерухомого майна за постановою державного виконавця про арешт майна боржника серії АА № 350831 від 10.10.2008 при виконанні судового наказу № 2-н-42 від 27.12.2007.

У відділі на виконанні із 09.10.2008 по 10.04.2009 перебувало виконавче провадження ВП № 9399524 з примусового виконання судового наказу № 2-н-42 від 27.12.2007, виданого Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 2403,60 грн. Вказане виконавче провадження завершене 10.04.2009 у зв`язку з відсутністю майна та доходів боржника, на які можливе звернення стягнення, виконавчий документ повернутий стягувачу без виконання. Відтоді та по час надання відповіді виконавчий документ стягувачем для виконання до відділу не пред`являвся.

Станом на даний час на виконанні відсутнє виконавче провадження за виконавчим документом, в межах якого в разі відсутності боргу можливе зняття арешту з майна, у зв`язку з чим ОСОБА_1 повідомлено, що для вирішення цього питання він має право звернутися до суду.

Відповідно до довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 31.03.2021 № NREB283S428QS2K2, ОСОБА_1 не має заборгованості перед стягувачем (а.с. 37).

Згідно зі статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 449 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Аналогічне вбачається зі змісту частини 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, чинній на час розгляду скарги, відповідно до якої рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи, що лист-відповідь Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) був отриманий ОСОБА_1 02 лютого 2021 року, скарга подана 10 лютого 2021 року, тобто у межах десятиденного строку, та скарга подана із дотриманням строків, визначених статтею 449 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року зі змінами та доповненнями (в редакції від 14.03.2007, чинній на момент видачі судового наказу № 2-н-42 від 27.12.2007), виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Відповідно до частини 6 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року зі змінами та доповненнями (в редакції від 07.10.2008, тобто, чинній на час винесення постанови державного виконавця про арешт майна боржника серії АА № 350831 від 10.10.2008), за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року зі змінами та доповненнями (в редакції від 31.03.2009, тобто, чинній на час винесення постанови державного виконавця про завершення виконавчого провадження від 10.04.2009), державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Тобто, на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника законодавцем було визначено три самостійні випадки завершення виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року зі змінами та доповненнями (в редакції від 31.03.2009, тобто, чинній на час винесення постанови державного виконавця про завершення виконавчого провадження від 10.04.2009) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Разом з тим, частина 2 цієї Статті передбачала, що якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, частина 1 статті 38 цього Закону на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника (тобто, згідно із статтею 40 цього Закону) не передбачала припинення чинності арешту майна боржника у разі повернення виконавчого документа з цих підстав стягувачу.

Водночас, частина 2 цієї Статті зобов`язувала державного виконавця у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, безвідносно до підстав такого повернення, зазначити про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Припинення чинності арешту і скасування арешту не є тотожними.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 зі змінами та доповненнями, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 18 цього Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 цієї Статті передбачено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Таким чином, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Кобеляцькому районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) не перебувають виконавчі документи відносно ОСОБА_1 , останній не має заборгованості перед Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», рішення суду, з метою виконання якого був накладений арешт на нерухоме майно боржника (судовий наказ № 2-н-42 від 27.12.2007), є фактично виконаним, строк звернення цього виконавчого документа до примусового виконання сплив, а державний виконавець відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 (в редакції від 21.04.2009) повинен був скасувати накладений арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , оскільки були відсутні підстави для застосування таких заходів примусового виконання рішення, як обтяження нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 зі змінами та доповненнями, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до статті 451 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, оскільки наразі відносно ОСОБА_1 виконавчі документи, що перебувають на примусовому виконання, відсутні, заборгованість останнього перед стягувачем відсутня, тобто, законних підстав для обмеження права власності ОСОБА_1 не існує, при поверненні виконавчого листа стягувачу та винесенні постанови про закриття виконавчого провадження державний виконавець був зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна, а державним виконавцем при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу дії щодо скасування арешту нерухомого майна боржника не були вчинені, то суд приходить до висновку про бездіяльність державного виконавця.

Зважаючи на вказане, належним способом відновлення порушеного права ОСОБА_1 , який виключав би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень та усував би необхідність повторного звернення до суду, буде саме зняття арешту нерухомого майна ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 12, 78, 80, 81, 247, 263-265, 447, 449, 450, 451, 452 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 317, 319 Цивільного кодексу України, статей 21 (в редакції від 14.03.2007), 24 (в редакції від 07.10.2008), 25 і 38 (в редакції від 31.03.2009) Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, статей 18, 40, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, суд,

Постановив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Зобов`язати Кобеляцький районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладений у межах виконавчого провадження № 9399524 постановою державного виконавця про арешт майна боржника серії АА № 350831 від 10.10.2008, та провести реєстраційні дії в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна й інші пов`язані з ними дії щодо скасування (зняття) обтяжень.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя