РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/520/20

Провадження №2/568/535/21

14 квітня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

Суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши матеріали цивільної справи

за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 )

до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ),

про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та стягнення фактично понесених додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом в Радивилівський районний суд Рівненської області до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини в сумі 4832 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі із 03.12.2002 р., в шлюбі народилось двоє дітей. Зазначає, що спільне життя не склалось, сторони мають різні погляди на сімейні відносини.

Стверджує, що відповідач недостатньо дає коштів для утримання дочок. Діти потребують значних витрат на навчання, оздоровлення, предмети гігієни та одяг.

Зазначає, що відповідач фізично здоровий та інших дітей на утриманні не має. А тому, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх його доходів щомісячно.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати, які вона понесла у зв`язку з проживанням старшої дочки у гуртожитку.

Ухвалою Радивилівського районного суду від 22.03.21 р. позовну заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.04.21 р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задоволити позов.

Відповідач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дітей, зазначив, що не має стабільного, офіційного доходу, а тому погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Звернув увагу суду, що має батьків пенсійного віку та хворого брата.

Крім того, заперечив позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат, оскільки вважає, що понесені витрати на проживання дочки в гуртожитку не є додатковими витратами в розумінні норм чинного законодавства України.

Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне.

12.03.2002 р. між сторонами зареєстровано шлюб Крупецькою сільською радою Радивилівського р-ну, Рівненської обл., що стверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 від 03.12.02 р., про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 24.

В шлюбі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (свідоцтво про народження НОМЕР_3 ).

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення відповідно до яких шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються.

Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, сторони не бажають примирення та збереження шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд враховує наступне.

Відповідно достатті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З аналізу Розділу ІІ ЦПК України слідує, що стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку є державною гарантією. Оскільки згідно судового рішення з позивача стягуються аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку/доходу, то зменшення такого розміру, в будь-якому разі є недоречним та неприпустимим.

Суд враховує, що за будь-яких умов розмір аліментів на дітей сторін не є завищеним і таким, що негативно впливає на платника аліментів та на його нову сім`ю.

Обов`язок утримання дочок сторін не може ставитися в залежність від факту наявності іншої сім`ї, батьків пенсійного віку, оскільки обов`язок по утриманню батьками дітей до досягнення тими повноліття є абсолютним.

Покликання позивача про те, що він регулярно дає дітям кошти та приймає участь в утриманні молодшої дочки, як на підтвердження його добросовісної поведінки, не є підставою для відмови в позовних вимогах.

Доводи позивача про необхідність утримання відповідачем батьків-пенсіонерів, хворого брата та несення у зв`язку з цим матеріальних витрат, суд оцінює критично. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його батьки та брат потребують сторонньої матеріальної допомоги, що саме відповідач таку матеріальну допомогу їм надає.

При цьому, суд враховує, що батьки та хворий брат відповідача отримують пенсію в якості забезпечення від держави, та не визнані у встановленому законом порядку особами, яких відповідач зобов`язаний утримувати, тоді як обов`язок утримання дітей чітко визначений для нього законом.

Суд також бере до уваги, що відповідно до абз. другого ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.

Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, жоден із наданих відповідачем доказів не підтверджує наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей в розмірі, визначеному позивачем.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 4832 грн.

додаткових витрат на утримання старшої дочки, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи додаткові витрати, які просить стягнути позивач є 50% вартості понесених позивачем витрат на оплату гуртожитку для проживання дочки під час навчання.

На підтвердження понесених витрат, позивач долучив до матеріалів справи квитанції про оплату проживання в гуртожитку на загальну суму 9664 грн.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Частиною 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних вимог закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Батьки повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Вирішуючи даний спір у вказаній частині позовних вимог, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

Інтереси дитини при вирішенні вказаного спору є більш важливими за інші обставини, тому що стягнення додаткових коштів призначена саме для дитини та її потреб, а не для матері.

За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача додаткові витрати на дитину, а саме, 50% витрат на проживання, що складають 4832грн..

На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.12.2012 р. Крупецькою сільською радою Радивилівського району Рівненській області, актовий запис № 24.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_5 ) аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.06.2020 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_5 ) 4832 грн. витрат та 840,8 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 19.04.21 р.

Суддя А.О. Сільман