КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року

справа № 759/20543/19

провадження № 22-ц/824/1905/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Заришняк Г.М.

при секретарі: Маштаковій Т.Ф.,

учасники справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» - Слостіна Андрія Геннадійовича на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Шум Л.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2019 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулось до суду із вищевказаним позовом.

Вимоги обґрунтовані тим, що 17.01.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 25 027,00 дол. США зі сплатою 13,50 % річних.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику 25 027,00 дол. США.

17.01.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладеного договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми заборгованості за кредитом (ст. 1 Договору Поруки).

20 квітня 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0 від 17.01.2008 року.

20 квітня 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором поруки № 170988 від 17.01.2008 року.

Відповідно до Реєстру боржників - додатку № 1 до Договору факторингу 05/12-КВ від 20 квітня 2012 року ТОВ «Вердикт Фінанс» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконали, в результаті чого станом на 08.10 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 1 191 162,23 грн., з яких: 497 162,62 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 185 209,17 грн - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги; 44 785 грн - сума нарахованих 3% річних; 175 682,28 грн - нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ; 508 790,44 грн - сума заборгованості за нараховані відсотки з моменту відступлення прав вимоги.

Внаслідок невиконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті нарахованої пені за обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 08.10.2019 року відповідно до розрахунку заборгованості у розмірі 220467,28 гривень, з яких: 3% річних- 44785 гривень, пеня - 175 682,28 гривні.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивачем надано належні докази на підтвердження невиконаного відповідачем зобов`язання, крім того, до апеляційної скарги додано виписки по кредитному договору та інші докази, якими визначено суму боргу ОСОБА_1 .

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із відсутності доказів невиконаного зобов`язання та його розміру, необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.01.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 25 027,00 дол. США зі сплатою 13,50 % річних, з терміном дії до 19.01.2015 року.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику 25 027,00 дол. США.

17.01.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 від 17.01.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладеного договір поруки № 170988. За умовами вказаного Доровору поруки поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми заборгованості за кредитом (ст. 1 Договору Поруки).

20 квітня 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір Факторингу за № 05/12, відповідно до умов якого банк відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0 від 17.01.2008 року та Договором поруки № 170988 від 17.01.2008 року. (а.с. 26-29).

20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладеноДоговір Факторингу за № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором до позичальників та/або поручителів в тому числі за Договором кредиту № 0 від 17.01.2008 року та Договором поруки № 170988 від 17.01.2008 року. (а.с. 31-33).

Відповідно до Реєстру боржників - додатку № 1 до Договору факторингу 05/12-КВ від 20 квітня 2012 року ТОВ «Вердикт Фінанс» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавезць) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Як вбачається із змісту позовної заяви загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів становить 1 191 162,23 грн., з яких:

497 162,62 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

185 209,17 грн - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги;

44 785 грн - сума нарахованих 3% річних;

175 682,28 грн - нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ;

508 790,44 грн - сума заборгованості за нараховані відсотки з моменту відступлення прав вимоги.

Звертаючись до суду із позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» просило стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 220 467,27 грн з яких: 3% річних - 44785 гривень, пеня - 175 682,28 гривні, що відображено в наданих розрахунках.

При розрахунку пені банк виходив із подвійної облікової ставки НБУ.

Банк має право нараховувати відсотки за кредитним договором лише у межах строку, на який відповідний кредит було надано. Після настанням терміну повернення кредиту в повному обсязі кредитор втрачає право нараховувати відсотки та набуває право здійснювати нарахування згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України (інфляційні нарахування та 3% річних).

Відповідно умов договору позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі не пізніше 19 січня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін.

Матеріали справи не містять угод щодо зміни терміну повернення кредиту.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, що з 19.01.2015 року банк втратив право нараховувати пеню, а тому вимога про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за вказаний період у сумі 175 682,28 гривень задоволенню не підлягає.

Крім того, позивач, як на правову підставу нарахування пені посилається на ст. 1049 ЦК України. Однак, дана норма не містить будь-яких положень про нарахування чи стягнення пені.

Вимог щодо стягнення процентів відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позивачем не заявлено, відтак колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що позовні вимоги про стягнення пені є необґрунтованими та будь-якими доказами не підтверджені.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Разом з цим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 08.10.2019 року неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо.

Розрахунок 3% річних виконаний щодо суми боргу у розмірі 497 162, 62 грн, однак, позивачем не надано у встановленому законом порядку доказів на підтвердження наявності заборгованості саме у такому розмірі.

Враховуючи те, що позивач вказував на здійснення часткових платежів на погашення кредиту, однак, доказів на підтвердження чи спростування цієї обставини не надав, суд позбавлений можливості перевірити правильність виконаного позивачем розрахунку заборгованості, встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, а відтак - і перевірити правильність нарахування 3% річних.

Відсутність грошового зобов`язання унеможливлює застосування до спірних правовідносин статті 625 ЦК України, оскільки дана норма діє лише у разі наявності невиконаного грошового зобов`язання, яке підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума боргу підтверджена належними доказами судом відхиляється, оскільки додані до апеляційної скарги виписка по рахунку за кредитним договором, акти приймання-передачі прав вимог подані з порушенням порядку, встановленого ЦПК України, відтак прийняті до уваги бути не можуть. Причин поважності неподання доказів до суду першої інстанції апелянтом не зазначено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» - Слостіна Андрія Геннадійовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді