ЄУН №337/842/21
Провадження №2/337/841/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

за участю секретаря - Сабліної А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Коваленко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що він з 22.08.1995р. по 15.06.2016р. працював в Публічному акціонерному товаристві «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі - ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», відповідач) на посаді підручного сталевара, стаж роботи на цьому підприємстві умовах впливу шкідливих факторів - 20 років 09 місяців 24 дні. 15.06.2021р. він звільнився з ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, наразі не працює. Під час роботи в шкідливих умовах на підприємстві відповідача він отримав ряд професійних захворювань: радикулопатія поперекова-крижова L5-S1 та шийна С6-С8, рецедивуючий перебіг, на фоні полі сегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями м`язово тонічним і периферичним нейросудинним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних суглобів (ПФ другого ступеня); пневмоконіоз першої-другої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група А, легенева недостатність першого-другого ступеня, що підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 10.12.2020р. за №2032. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.12.2020р. визнано, що виявлені у нього професійні захворювання виникли внаслідок наявності на робочому місці підручного сталевара ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів, перелік яких наведено в п.18 Акту. Відповідно до довідки МСЕК від 18.01.2021р. йому встановлено третю групу інвалідності безстроково за професійним захворюванням зі ступенем втрати професійної працездатності 50%. Вважає, що внаслідок професійного захворювання йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в фізичному болю та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я. На даний час він визнаний інвалідом, ступень втрати його працездатності становить 50% і є значною, він є особою 44 років, має на утриманні неповнолітню дитину, більшу половину життя працював за робітничим професійним напрямком, інших спеціальностей не має, був головним годувальником в родині, на даний час фактично втратив можливість працювати та повноцінно забезпечувати свою родину. При цьому він потребує постійного медикаментозного та іншого лікування. Внаслідок цих обставин істотно змінились його життєві зв`язки, у зв`язку з чим він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та судові витрати на правову допомогу в зв`язку з розглядом справи.

Ухвалою суду від 24.02.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено судове засідання з викликом сторін.

16.03.2021р. до суду від представника відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» - адвоката Коваленко Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що дійсно позивач ОСОБА_1 з 22.08.1995р. по 15.06.2016р. працював у мартенівському цеху ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на посаді підручного сталевара мартенівської печі. Звільнений 15.06.2016р. за його заявою в зв`язку з виходом на пенсію. При прийомі на роботу позивач був ознайомлений з умовами праці, які є важкими та шкідливими. Позивач добровільно без примусу погодився з такими умовами праці. Працюючи у відповідача, позивач проходив періодичний медичний огляд, за результатами якого допускався до роботи, що свідчить про те, що він визнавався придатним для роботи у відповідних умовах. Повідомлень про виявлення початкових стадій професійних захворювань, необхідність додаткових обстежень або лікування відносно позивача до відповідача не надходило. Від роботи в шкідливих умовах позивач не відмовлявся, про те, що така робота становить загрозу його здоров`ю, він адміністрацію підприємства не повідомляв. Протягом роботи позивача та на момент його звільнення будь-які докази наявності в нього професійних захворювань були відсутні. При цьому під час трудової діяльності позивач був забезпечений санітарно-побутовими приміщеннями, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту відповідно до галузевих норм, молоком. Позивачем до позову не додано жодного доказу того, що він тривалий час хворіє, первинні медичні документи відсутні, вже після звільнення позивач звернувся до ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» м.Кривий Ріг, де йому було встановлено наявність професійного захворювання. За результатами розслідування причин виникнення професійного захворювання було складено Акт Форми П-4 від 29.12.2020р., відповідно до п.17 якого причиною професійного захворювання визнано тривалий стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та відсутність правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження періодичних медичних оглядів. Відповідно до п.20 Акту, відсутні особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. Крім того, згідно з окремими думками членів комісії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вони не погодились із тим, що до виникнення захворювання за діагнозом, встановленим ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», були умови праці на підприємстві, зазначені в Акті як причини виникнення професійного захворювання. Зазначили, що комісії не була надана первинна медична документація хворого, яка надає підстави прослідкувати динаміку розвитку хвороби; матеріали розслідування не містять відомостей щодо випадків звернення хворого за медичною допомогою, наявність скарг на стан здоров`я при проходження періодичних медичних оглядів; до роботи комісії не були залучені представника ПАТ «Запоріжсталь». Факт професійного захворювання є спірним. Таким чином професійний характер захворювання позивача є остаточно не визначеним.

Крім того представник відповідача зазначає, що позивач знаючи про погіршення свого стану здоров`я, приховував дану інформацію від роботодавця та лікарів, які проводили медичні огляди, свідомо погіршував стан свого здоров`я, що в подальшому призвело до часткової втрати працездатності, встановлення інвалідності та моральних страждань.

Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач в позовній заяві не обґрунтував наявність моральних страждань, описав їх загальними фразами, не додав доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, зокрема, висновок психолога. Також просить суд звернути увагу на те, що позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. без її оподаткування, однак відповідно до податкового законодавства відповідач зобов`язаний нараховувати та сплачувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Просить у випадку задоволення позовних вимог у розмірі, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, зазначити в рішенні суду про стягнення коштів з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору. На підставі вищевикладеного, вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними. Просить в задоволені позову відмовити повністю.

29.03.2021р. до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Біліченко О.О. надійшла відповідь на відзив представника ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», в якій він зазначив, що доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими. Зокрема зазначив, що створення безпечних умов праці є беззаперечним обов`язком роботодавця. Позивач законодавства щодо безпеки праці не порушував. Позивач був обізнаний про наявність шкідливих умов праці, але до його відома не доводилось про перевищення норм ГДК шкідливих факторів на його робочому місці та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Доводи відповідача, що позивачу, у зв`язку з наявністю шкідливих умов праці, з боку відповідача надавались пільги, компенсації, спецодяг, засоби індивідуального захисту, не можуть впливати на предмет спору та підстави, з приводу яких заявлені позовні вимоги. Те, що позивач, працюючи у відповідача, проходив періодичні медичні огляди, згідно яких медичними працівниками відповідача визнавався придатним для роботи за відповідною професією, не впливає на чинність та вагомість висновків, встановлених у Медичному висновку лікарсько-експертної комісії від 10.12.2020р. та у Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.12.2020р. (Форма П-4), які мають вищу значимість та юридичну силу. Відсутність в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання винуватих фізичних (посадових) осіб не виключає відповідальності юридичної особи (відповідача) до якого пред`явлено позов. Щодо доводів відповідача про недоведеність факту наявності моральних страждань позивача внаслідок отримання пошкодження здоров`я, зазначає, що будь-яке фізичне захворювання вже змінює її душевний стан та призводить до моральних страждань. При оцінці розміру моральної шкоди просить прийняти до уваги актуальну наразі обставину пандемію у світі небезпечної хвороби COVID-19, зараження якою людини із супутнім захворюванням легенів, яким хворіє позивач, несе безпосередній ризик саме для життя, що є загальновідомою обставиною. Усвідомлення цього завдає позивачу дуже глибоких душевних страждань. Заявлена ціна позову 50000,00 грн. співвідноситься із ступенем втрати позивачем професійної працездатності, який складає 50%. Також вказує, що в силу вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як в межах заявлених вимог, а позивач у позові просить суд стягнути з відповідача суму моральної шкоди без зазначення про те, що ця сума вказана з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

31.03.2021р. до суду від представника відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких ним викладені обставини, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позов.

12.04.2021р. до суду від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів витрат на правничу допомогу, зокрема договір про надання правової допомоги від 19.02.2021р., акт приймання виконаних робіт/послуг №1 від 08.04.2021р., квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 08.04.2021р. на суму 6500,00 грн.

13.04.2021р. до суду від представника відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» - адвоката Коваленко Ю.М. надійшли письмові заперечення щодо розміру витрат на професійну правову допомогу, в яких він не погоджується з визначеною позивачем та його представником сумою витрат на професійну правову допомогу та вважає її завищеною, неспівмірною зі складністю справи та фактичними витратами часу адвоката на надання правової допомоги. Вказує, що обґрунтованою є сума в розмірі 2000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Біліченко О.О. позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві та інших заявах по суті спору. Просять позов задовольнити повністю, вирішити питання про компенсацію позивачу витрат на правову допомогу в загальному розмірі 8000,00 грн., додатково долучивши акт приймання виконаних робіт/послуг №2 від 13.04.2021р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру №2 від 13.04.2021р. на суму 1500,00 грн. Додатково позивач ОСОБА_1 пояснив, що він почав хворіти ще перебуваючи у трудових правовідносинах з відповідачем, один-два рази на рік він проходив лікування та перебував на лікарняних, про що достовірно було відомо відповідачу. Після звільнення з підприємства відповідача він не працює, за станом здоров`я йому важко працювати.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» - адвокат Коваленко Ю.М. позовні вимоги не визнав повністю, з підстав викладених в заявах по суті спору. Просить в позові відмовити повністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 22.08.1995р. по 15.06.2016р. перебував з відповідачем в трудових правовідносинах, працював на посаді підручного сталевара мартенівської печі ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», звільнився за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію. З 16.06.2016р. по теперішній час позивач не працює (арк.8-13, 58-61).

Згідно з Медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 10.12.2020р., на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії №2032, ОСОБА_1 встановлені хронічні професійні захворювання за діагнозами: Радикулопатія поперекова-крижова L5-S1 та шийна С6-С8, рецедивуючий перебіг, на фоні полі сегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями м`язово тонічним і периферичним нейросудинним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних суглобів (ПФ другого ступеня); Пневмоконіоз першої-другої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група А, легенева недостатність першого-другого ступеня (арк.14-15).

11.12.2020р. ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» за вих. №08/21-2823 направлено повідомлення ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» про встановлення ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання (арк.16)

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.12.2020р., професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗМК» Запоріжсталь» (21 років 09 міс.) та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу у зв`язку з відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження періодичних медичних оглядів (п.17), причина виникнення хронічного професійного захворювання наявність на робочому місці підручного сталевара мартенівської печі мартенівського цеха ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_1 шкідливих виробничих факторів: кремнію діоксину кристалічного 59.47-102.2 мг/м3 при ГДК 4.0 мг/м3; заліза оксиду 10.82-17.18мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3; статистичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 97584-186684 кг/с при нормативному значенні 43001-97000 кг/с; статистичне навантаження при утриманні вантажу за участі м`язів тулуба та ніг -216393 кс/с при нормативному значенні 61001-130000 кг/с; знаходження у нахиленому положенні більш 30° - 26.1-40.0% тривалості зміни при нормативному значенні 25%; вимушені нахили тулубу 32-312 разів за зміну при нормі до 100 разів (п.18) (арк.13-16, 77-79).

Також судом встановлено, що в результаті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , члени комісії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 виклали окремі думки, в яких вони не погодились, що до виникнення захворювання за діагнозом, встановленим ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», були умови праці на підприємстві, зазначені в Акті як причини виникнення професійного захворювання. Так, комісії не була надана первинна медична документація хворого, яка надає підстави прослідкувати динаміку розвитку хвороби; матеріали розслідування не містять відомостей щодо випадків звернення хворого за медичною допомогою, наявність скарг на стан здоров`я при проходження періодичних медичних оглядів; до роботи комісії не були залучені представника ПАТ «Запоріжсталь». Факт професійного захворювання вважають спірним (арк.23-26, 80-81).

Відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання, затвердженої заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області 17.11.2020р., ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 23р. 09міс. 13 дн., на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на посаді підручного сталевара у мартенівському цеху 20р. 09 міс. 24 дн. Робота на посаді підручного сталевара ПАТ «ЗМК» Запоріжсталь» пов`язана з шкідливим факторами. Час дії факторів 91-93% тривалості зміни, інфорчервоного випромінювання 64-85%. Умови та характер праці відносяться до 3-го ступеню ІІІ класу (особливо шкідливі та особливо важкі). (арк. 27-31, 74-76).

Згідно з висновком МСЕК від 18.01.2021р. позивачу ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням безстроково, ступінь втрати професійної працездатності - 50 %, протипоказана тяжка фізична праця, стато-динамічні навантаження, рекомендовано «Д» нагляд у профпатолога, невролога, сімейного лікаря, пульмонолога, стаціональне лікування 1-2 рази на рік, санаторно-курортне лікуванні при наявності Ф-070/у (арк.32-35).

Позивач ОСОБА_1 має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.36).

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.2 КЗпП України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно зі ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згідно з ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч.8 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані сторонами докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач ОСОБА_1 під час перебування з відповідачем в трудових правовідносинах, під час тривалого виконання роботи підручного сталевара у мартенівському цеху ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому 18.01.2021р. встановлена третя група інвалідності безстроково зі стійкою втратою професійної працездатності 50%.

Також суд вважає встановленим та доведеним спричинення позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь».

Відповідачем ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» факт встановлення професійних захворювань позивачу ОСОБА_1 внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці на його підприємстві фактично не спростовано. Медичний висновок щодо встановлення професійних захворювань позивачу та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання підприємства не оскаржувався та недійним не визнавався.

Твердження представника відповідача про те, що за позивач ОСОБА_1 був обізнаний із шкідливими умовами праці, добровільно погодися на них, під час роботи на підприємстві на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд відхиляє через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідача обов`язку виконувати вимоги ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.

Водночас суд враховує, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.

Доводи представника відповідача про здійснення підприємством компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.

При ухвалення рішення у даній справі суд також враховує, що визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.

Як пояснював позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, ще під час роботи на підприємстві відповідача він періодично проходив лікування з приводу виявлених у нього захворювань, неодноразово перебував на лікарняних, про що достовірно відомо відповідачу. Вказані обставини також підтверджуються даними, які містяться у медичному висновку ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 10.12.2020р., в якому, зокрема вказано, що позивач згідно наданої медичної документації: з 02.06.2010р. по 12.06.2010р. лікувався амбулаторно, діагноз: вертеброгенна люмбалгія загострення; з 19.11.2012р. по 23.11.2012р. лікувався амбулаторно, діагноз: вертеброгенна люмбалгія, виражений больовий та м`язово-тонічний синдром; з 25.05.2015р. по 02.06.2015р. лікувався амбулаторно, діагноз: вертеброгенна люмбалгія загострення; з 12.01.2016р. по 18.01.2016р. лікувався у невролога, діагноз: вертеброгенна люмбалгія н/ремісії. Останній раз лікувався стаціонарно у «Віта Центр»: шийна п/грижова радикулопатія з вираженими статико-динамічними порушеннями, нейродистрофія у вигляді деф.остеоартрозу плечових, ліктьових, колінних суглобів, ПФС ІІ. Вегето-сенсорна ПНП, ХОЗЛ ІІ ст., гр.В, емфізема легень, загострення ЛН ІІ ст.

Те, що в подальшому захворювання позивача визнані професійними, було встановлено за висновком спеціалізованого медичного закладу у грудні 2020р., після звільнення позивача з підприємства відповідача. Інвалідом третьої групи із встановленням 50% стійкої втрати працездатності позивач визнаний 18.01.2021р. Саме з цього моменту у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, викладені в п.4.1 рішення від 27.01.2004р. справа №1-рп/2004, та вважає, що вже сам по собі факт ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків і встановлення стійкої втрати працездатності, незалежно від його ступеня, свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Крім того, обставини справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 має ряд хронічних захворювань, зокрема захворювання легень, артроз суглобів, відчуває фізичний біль, обмеженість рухів, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, не може виконувати тяжкий фізичний труд, визнаний інвалідом, у зв`язку з чим не може повноцінно утримувати свою родину, в тому числі малолітнього сина, 2016 року народження. Вищевказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представника відповідача про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.

При визначенні розміру моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України, суд враховує характер порушення прав позивача ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, зокрема, бере до уваги характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він, будучи до цього працездатним чоловіком у віці 44 років визнаний інвалідом третьої групи з втратою 50% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах та стато-дінамічні навантаження, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати постійне джерело доходу, щоб утримувати свою родину, зокрема, неповнолітню дитину, 2016 року народження, він періодично вимушений проходити лікування в лікарняних установах, потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.

Вказані обставини, на думку суду, свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу.

На підставі викладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

При ухваленні даного рішення суд відхиляє доводи представника відповідача про необхідність у випадку стягнення моральної шкоди в розмірі, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, визначити її для стягнення з урахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Так, в силу вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, в даному випадку суд виходить з того, що розгляд справи здійснюється в межах заявлених вимог. Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві вимог про стягнення моральної шкоди з урахуванням чи без урахування податків й інших обов`язкових платежів не заявляв.

Крім того, питання оподаткування доходів регулюються нормами Податкового кодексу України, відповідно до якого утримання і перерахування податку із суми відповідного доходу здійснюється податковим агентом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Вказане питання не може вирішуватись судом при ухваленні рішення у цій справі, а є питанням виконання рішення суду.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при звернення до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу через наступне.

Так, згідно з ч.1, 2, 4, 5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивач ОСОБА_1 отримував правову допомогу адвоката Біліченко О.О. та сплатив за це в загальній сумі 8000,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються Договором про надання правової допомоги б/н від 19.02.2021р., ордером АР №1034524 від 19.02.2021р., Актами приймання виконаних робіт №1 від 08.04.2021р., №2 від 13.04.2021р., квитанціями до прибуткового касового ордеру №1 від 08.04.2021р. на суму 6500,00 грн., №2 від 13.04.2021р. на суму 1500,00 грн.

Водночас, представником відповідача ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» - адвокатом Коваленко Ю.М. подані заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу з посиланням на те, що вони не є співмірними із складністю справи, фактично витраченим адвокатом часом та обсягом відповідних послуг, у зв`язку з чим просив зменшити такі витрати до 2000,00 грн.

Оцінивши повідомлені представником відповідача обґрунтування, які суд знаходить частково доречними, виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, суд відповідно до вимог ст.137 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 6000,00 грн.

Повний текст рішення складений 16.04.2021р.

Керуючись ст.43 Конституції України, ст.2, 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.23 ЦК України, Законом України «Про охорону праці», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (, місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.72) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (ЄДРПОУ 00191230, місце знаходження: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.72) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) понесені витрати на правничу допомогув розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (, місце знаходження: м.Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.72) на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код ЕДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Сидорова