ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6368/20Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/400/21 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 300000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - позивача ОСОБА_1 , відповідача

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2021 року, постановлене суддею Сливкою Л.М. у цивільній справі № 607/6368/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про зняття дитини з реєстрації місця проживання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини з матір`ю без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що певний період часу проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка - ОСОБА_3 , яка зареєстрована та проживає разом із нею у квартирі АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності. Відповідач протягом тривалого часу проживає окремо. В зв`язку з виниклою потребою продажу належної їй на праві власності квартири та придбання кращого житла для проживання й розвитку малолітньої дитини, у неї виникла необхідність у знятті з реєстрації місця проживання неповнолітньої доньки за адресою АДРЕСА_2 та здійснення тимчасової реєстрації за адресою АДРЕСА_3 . Власницею житлового будинку ОСОБА_4 надано нотаріально засвідчену згоду на реєстрацію її разом із малолітньою дочкою у житловому будинку АДРЕСА_3 . Проте, на неодноразові її звернення відповідач не надає згоди на реєстрацію місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 разом із нею за іншою адресою. Також, за її зверненням Центром надання адміністративних послуг, їй відмовлено у знятті із реєстрації місця проживання дитини, оскільки відсутня письмова згода батька дитини на такі дії. З урахуванням того, що відповідач не виявляє бажання здійснювати реєстрацію місця проживання дитини за своєю адресою, вважає його відмову в наданні згоди на реєстрацію місця проживання разом із нею за іншою адресою такою, що порушує права дитини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2021 року позов задоволено. Надано дозвіл на зняття з реєстрації неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 з квартири по АДРЕСА_2 без згоди батька ОСОБА_2 та надано дозвіл на реєстрацію неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 без згоди батька ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що вирішуючи спір і надаючи дозвіл на зняття його доньки з реєстрації за адресою знаходження квартири, яка належить її матері та реєстрації місця проживання дитини в житловому будинку, власником якого є стороння для дитини особа, суд не врахував інтереси дитини внаслідок здійснення перереєстрації та не надав належної правової оцінки відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження обставини забезпечення житлових прав дитини в частині придбання для неї іншого житла, яке б відповідало санітарно-гігієнічним та побутовим умовам.

Також, з урахуванням того, що висновок органу опіки та піклування ґрунтується в основному на дослідженні умов проживання в будинку по АДРЕСА_3 та не містить оцінки мотивів матері, якими обґрунтовуються її вимоги щодо перереєстрації доньки, вважає, судом не надано такому належної правової оцінки та не враховано вимог ч. 6 ст. 19 СК України, що стосуються відсутності в суду обов`язку погоджуватися з даним висновком за умови недостатньої його обґрунтованості та невідповідності інтересам дитини.

У своєму відзиві ОСОБА_1 відносно задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи її необґрунтованою, безпідставною, спрямованою на затягування справи та набрання рішенням законної сили.

Вказує, що відповідачем не надано жодного доказу того, що реєстрація та проживання дитини разом з матір`ю буде суперечити її інтересам. Також, ним не спростовано Висновок органу опіки та піклування та не подано жодних доказів існування перешкод у знятті дитини з реєстрації місця проживання та надання дозволу на її реєстрацію разом з нею.

Звертає увагу, що відповідач безпідставно не надає згоди на реєстрацію доньки разом з нею, при цьому не здійснюючи жодних дій щодо реєстрації місця проживання дитини разом із ним, що суперечить інтересам дитини та обмежує її права.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній. Додатково пояснив, що причиною ненадання ним згоди на зняття доньки з реєстрації за місцем проживання матері та реєстрації в будинку її подруги ОСОБА_4 є те, що позивач не надала йому жодної інформації щодо іншого житла, яке вона планує придбати взамін. Раніше позивач вже змінювала місце свого проживання з АДРЕСА_4 (де проживає з донькою в даний час) і ним відповідна згода (на тимчасову реєстрацію в будинку ОСОБА_4 ) вже надавалася, однак попереднього разу позивач йому надала можливість оглянути житло, яке мала намір придбати. Крім цього, зазначив, що не зважаючи на факт належності йому на праві власності двох окремих квартир у м. Тернополі, він заперечує відносно тимчасової реєстрації у них його доньки, оскільки має окрему сім`ю, в той час як донька завжди проживала з матір`ю та мала з ним тісного контакту, а батьківство його було встановлено на підставі рішення суду декілька років тому.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні відносно апеляційної скарги заперечила з мотивів, викладених у письмовому відзиві. Додатково пояснила, що ОСОБА_4 є її близькою подругою, в той час як вона - є хресною матір`ю дитини останньої. Раніше вона вже змінювала місце свого проживання з АДРЕСА_4 , й також тимчасово (приблизно впродовж двох місяців) була зареєстрована в будинку ОСОБА_4 . З урахуванням тієї обставини, що придбання нею кращого житла вимагає вкладення коштів, у тому числі, від реалізації належної їй на праві власності квартири по АДРЕСА_2 , то реєстрація в даній квартирі її доньки разом із нею перешкоджає продажу вказаної квартири.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Малолітня донька сторін по справі зареєстрована та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10, 13-16).

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 (а.с. 12).

З метою зняття малолітньої дитини ОСОБА_3. , ІНФОРМАЦІЯ_2 із реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 звернулася з заявою у Відділ реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, з приводу чого 16 березня 2020 року отримала відмову в знятті з реєстрації місця проживання доньки з причини відсутності відповідної згоди батька (а.с. 17-18).

06 квітня 2020 року ОСОБА_4 надала нотаріально засвідчену згоду на проживання і реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та її малолітньої доньки ОСОБА_3. , ІНФОРМАЦІЯ_2 у належному їй житловому будинку АДРЕСА_3 (а.с. 9).

Згідно висновку органу опіки та піклування, що надавався на вимогу суду з приводу зняття дитини з реєстрації місця проживання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3. , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доцільним надати дозвіл на зняття дитини з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та погодити реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3. , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 43).

Зі змісту даного висновку вбачається, що внаслідок проведення працівниками Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області обстеження умов проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_3 було встановлено, що даний будинок з усіма комунальними зручностями, складається з двох кімнат, санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам. Для дитини відведено окреме спальне місце, шафу для одягу, письмовий стіл. Батько дитини ОСОБА_2 на засіданні комісії пояснив, що заперечує відносно зняття дитини з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та відмовився реєструвати малолітню дочку за своїм місцем проживання.

В ході апеляційного розгляду справи з пояснень сторін також встановлено, що ОСОБА_4 є близькою подругою позивача ОСОБА_1 , жінки перебувають у дружніх стосунках. ОСОБА_1 є хресною матір`ю дитини ОСОБА_4 . Раніше (у 2018 році) останньою надавалася аналогічна згода на тимчасову реєстрацію ОСОБА_1 разом із малолітньою донькою в будинку по АДРЕСА_3 , що також було пов`язано зі зміною місця проживання сім`ї позивача з АДРЕСА_4 . На час реєстрації сім`ї позивача у вищевказаному будинку, вони з донькою за домовленістю з іншою стороною договору купівлі-продажу до моменту придбання нового житла залишились проживати у старій квартирі. Батько дитини - відповідач ОСОБА_2 не заперечував відносно зміни місця реєстрації своєї доньки. Донька сторін по справі з народження проживає з матір`ю; навчається у школі-ліцеї № 6 ім. Назарія Яремчука, розташованому в центральній частині м. Тернополя. Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від доньки, одружений, дітей від останнього щлюбу не має; має у власності дві квартири в м. Тернополі; участі у вихованні та забезпеченні дитини не приймає, з донькою не спілкується. Жодна зі сторін у справі з позовом про визначення місця проживання малолітньої доньки з будь-яким з них до суду не зверталася. Дані обставини, як такі, що визнаються обома сторонами, в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 р. № 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно вимог ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У відповідності до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

За ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків матері й батька щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність згоди батька на зміну реєстрації місця проживання дитини порушує встановлені законом гарантії свободи пересування та вільного вибору місця проживання на території України.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що зроблений з урахуванням вимог законів, що регулюють спірні правовідносини та відповідно до наявних у матеріалах справи доказів.

Встановивши, що малолітня дитина сторін у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 у квартирі по АДРЕСА_2 , яка бажає змінити місце проживання шляхом продажу належного їй на праві власності житла та придбання взамін іншого; Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради ОСОБА_1 відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання у зв`язку з відсутністю згоди батька на зняття з реєстрації малолітньої дитини, а також те, що відповідач ОСОБА_2 згоди на перереєстрацію дитини не надає та не бажає тимчасово зареєструвати місце проживання малолітньої дочки за своїм місцем проживання, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про наявність з боку відповідача порушення встановлених законом гарантій свободи пересування та вільного вибору місця проживання на території України позивача та їх спільної з позивачем малолітньої доньки, і як наслідок - правових підстав для задоволення вказаного позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 щодо не врахування судом інтересів дитини при здійсненні перереєстрації та ненадання належної правової оцінки відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження обставини забезпечення житлових прав дитини в частині придбання для неї іншого житла, яке б відповідало санітарно-гігієнічним та побутовим умовам колегія суддів відхиляє, як такі, що спростовуються наявними у справі доказами, з яких вбачається, що малолітня донька сторін по справі не мала частки у власності в квартирі по АДРЕСА_2 , єдиним її власником є позивач ОСОБА_1 ; будинок в с. Біла (де надано згоду на тимчасову реєстрацію позивача з донькою її власником ОСОБА_7 ) забезпечений усіма комунальними зручностями, санітарно-гігієнічні умови в ньому відповідають нормам, для дитини відведено окреме спальне місце, шафу для одягу, письмовий стіл; позивач і раніше змінювала місце свого проживання з донькою й протягом двох місяців, необхідних для такої зміни, також разом з донькою була зареєстрованою у вищевказаному будинку, де фактично не проживала, а за домовленістю з іншою стороною договору купівлі-продажу до моменту придбання нового житла залишилась проживати у старій квартирі; власник будинку в с. Біла ОСОБА_7 перебуває в тісних дружніх стосунках з позивачем, а остання - є хресною матір`ю її дитини, й батьком малолітньої надавалася відповідна згода на перереєстрацію в тому ж самому житлі раніше; позивач протягом тривалого часу має постійне місце роботи лікаря медичної установи, що в сукупності виключає в колегії суддів будь-які сумніви в частині відсутності у позивача намірів на покращення матеріально-побутових умов її сім`ї, в той час як твердження відповідача в частині невідповідності тимчасової перереєстрації дитини разом із матір`ю її інтересам ґрунтуються на припущеннях, не підтверджених належними та допустимими доказами, а його дії, пов`язані з категоричною відсутністю бажання тимчасово зареєструвати доньку за місцем свого проживання в будь-якій з двох належних йому на праві власності квартир не свідчать про забезпечення ним, як батьком, якнайкращих інтересів дитини.

Відхиляє колегія суддів і доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в частині неврахування судом вимог ч. 6 ст. 19 СК України та ненадання належної правової оцінки висновку органу опіки та піклування з посиланням, що останній має рекомендаційний характер, не є обов`язковим для суду та не містить оцінки мотивів матері, якими обґрунтовуються її вимоги щодо перереєстрації доньки, а ґрунтується в основному на дослідженні умов проживання в будинку по АДРЕСА_3 , оскільки, встановлення органом опіки та піклування обставин, що будинок по АДРЕСА_3 забезпечений усіма комунальними зручностями, відповідає санітарно-гігієнічним нормам, для дитини відведено окреме спальне місце, шафу для одягу, письмовий стіл, а відповідач (батько дитини), будучи присутнім на засіданні комісії органу опіки і піклування, відмовився реєструвати дитину за своїм місцем проживання, в сукупністю з встановленими судом обставинами, що малолітня дитина сторін у справі не мала частки у власності в квартирі, а її мати, з якою вона проживає з народження й раніше змінювала місце свого проживання шляхом продажу наявного у її власності житла та придбання нового, в зв`язку з чим і раніше значилась протягом короткого періоду часу (двох місяців) зареєстрованою у будинку ОСОБА_8 , з якою пов`язана тісними дружніми стосунками, на думку колегії суддів, надавало суду першої інстанції правові підстави врахування висновку, що стосується доцільності зміни місця реєстрації дитини без згоди батька, як обов`язкового і такого, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав для висновку про незаконність рішення, його ухвалення з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права й спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що перебдачені законом підстави для скасування даного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2021 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 13 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді