РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Лайчук В.В.,

позивача ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2 ;

відповідача ОСОБА_3 , його предстаника ОСОБА_4 ( за їх участі в судовому засіданні); представника служби у справах дітей Кравець А.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з позивачем, за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування вимог вказано, що сторони від шлюбу є батьками дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що сімейне життя не склалося, оскільки відповідач чинив відносно неї насильство та неодноразово наносив тілесні ушкодження в присутності дітей, здійснював по відношенню до позивача психологічне та фізичне насильство, від відповідача систематично надходили словесні образи, погрози, приниження, у спілкуванні позивачем постійно використовував ненормативну лексику. Відповідач не надає можливості зустрічатися з дітьми, що суперечить сімейним цінностям, які полягають в повазі один до одного та як найкращому вихованні дітей, ураховуючи інтереси дітей. Позивач вказує, що турбується про своїх дітей, має можливість відвідувати їх лише в школі, мобільні телефони, які позивач подарувала дітям щоб бути з ними на зв`язку, відповідач відключив з метою позбавити позивача можливості спілкуватися з дітьми навіть в телефонному режимі. Діти проживають з відповідачем з 2019 року, який постійно чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, не надає можливості приймати участь у їх вихованні, постійно налаштовує дітей проти матері, діти залякані. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей, зараз діти мешкають разом з відповідачем, з чим позивач не погоджується та наполягає на визначенні місця проживання дітей разом зі матір`ю.

Крім того, позивач вважає, що проживання дітей разом з нею відповідає їх інтересам, оскільки ОСОБА_1 має можливість забезпечити їм належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідач забезпечити не в змозі. Позивач зазначає, що чинитиме перешкод для спілкування відповідача із дітьми і готова сприяти тому, щоб діти не були позбавлені піклування батька

02.06.2020 року від представника відповідача - адвоката Цюпик О.В. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що 29.12.2018 року позивач залишила дітей з відповідачем і пішла проживати окремо, а тому дії позивача підтверджують, що відповідач є відповідальним батьком, який переймається вихованням своїх дітей, незалежно від життєвих обставин. Розпочавши проживати окремо від відповідача та дітей позивач лише інколи виявляла бажання зустрітися з синами, в чому відповідач їй не чинив перешкод. В перше ж побачення дітей з позивачем, менший син повернувся додому та поскаржився на те, що матір та її сестра хотіли силоміць затягнути дитину до місця проживання позивача, але він цього не хотів. Представниця просила врахувати, що відповідач має власне житло, де і проживає з дітьми, постійний заробіток та на підставі викладеного просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с. 57-61).

30.06.2020 року від ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив. Позивач, на аргумент відповідача щодо залишення нею дітей, пояснила це тим що 29.12.2018 року діти знаходились у матері відповідача, який здійснив на напад із сокирою на позивача та погрожував вбити, позивач була змушена негайно залишити місце проживання. Після цього, 31.12.2018 року, 01.01.2019 року та в подальшому неодноразово разом із сестрою та матір`ю їздили до відповідача щоб забрати дітей, проте двері ніхто не відчиняв, на телефонні дзвінки відповідач не відповідав, до квартири не впускав. Позивач пояснила, відповідач психологічно налаштовує дітей проти неї; говорить дітям неправду, а саме: переконав дітей в тому, що вона їх покинула, що не відповідає дійсності, батько здійснює вплив на малолітніх дітей щодо не сприйняття позивача як матері (а.с. 93-98).

В судовому засіданні 08.04.2021 року позивач та її представник - ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити.

Представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради - Кравець А.Й. в судовому засіданні просила при винесенні рішення врахувати висновок Органу опіки та піклування.

Відповідач в судове засідання 08.04.2021 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 про проведення розгляду справи за його відсутності, позовних вимог не визнавав (а.с. 119). За його участі в судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнавав, зазначив, що мати не здійснювала належного догляду за дітьми, діти не бажають спідкуватись з нею, мати проживає з особою раніше судимою за вбивство, тому він не бажає щоб його діти проживали з позивачем, оскільки турбується про дітей.

Заслухавши в судовому засіданні позицію сторони позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані сторонами докази, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 05.08.2006 року та і період шлюбу стали батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13, 14).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.06.2019 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 14.06.2019 року (а.с. 7).

В ході розгляду справи судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з відповідачем ОСОБА_3 , що не заперечувалось сторонами.

Згідно характеристик ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надані Житомирською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №20 Житомирської міської ради, вихованням хлопчиків займається переважно батько, який відвідує батьківські збори (а.с. 16, 17).

Згідно характеристики, виданої Житомирським дошкільним навчальним закладом №10 від 04.12.2020 року, ОСОБА_1 , 2012 року народження відвідував указану установу в період 2014-2017 років, ОСОБА_1 приводила сина до садочку та забирала його вчасно, не порушуючи правил внутрішнього розпорядку дошкільного закладу, була обрана членом батьківського комітету і виконувала свої обов`язки добросовісно, зауважень до неї не було (а.с. 18).

Згідно довідки Житомирського дошкільного навчального закладу №10 вбачається, що ОСОБА_1 була головою батьківського комітету логопедичної групи №1, яку відвідував ОСОБА_5 з 2013 по 2015 рік, ОСОБА_1 брала участь у проведенні відкритого заняття в дитячому садку, приділяла увагу вихованню своєї дитини, хлопчик приходив до дитячого садка охайним (а.с. 19).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на обліку у нарколога не перебувають (а.с. 22, 179).

Характеристика ОСОБА_1 , видана за місцем її роботи в Житомирському навчально-виховному комплексі №34 «Гармонія», свідчить, що ОСОБА_1 зарекомендувала себе як дисциплінований працівник, що сумлінно і неухильно виконує посадові обов`язки та інструкції (а.с. 24).

За місцем роботи у ТОВ «Грайф Флексіблс Україна» ОСОБА_3 характеризується позитивно, як зазначено у характеристиці уважно ставиться до роботи, слідкує за сумлінним виконанням поставлених вимог у своїх колег, уважно ставиться до зауважень, у спілкуванні з колегами завжди доброзичливий, порядний, уникає конфліктних ситуацій (а.с. 62).

Водночас, за клопотанням сторони позивача було витребувано докази з місця роботи відповідача у ТОВ «Грайф Флексіблс Україна». У відповіді вказано, що було зафіксовано три випадки перебування ОСОБА_3 в алкогольному сп`янінні та оформлено відповідні акти про відсторонення працівника від роботи (а.с. 157).

За відомостями Житомирської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №20 Житомирської міської ради, де навчаються неповнолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в 2019 році батько ОСОБА_3 займається вихованням дітей, спілкується з класоводом, відвідує батьківські збори. Мати ОСОБА_1 за час навчання дітей батьківські збори не відвідувала, достатнього впливу на синів не має. Одночасно вказано, що протягом перших трьох років навчання ОСОБА_5 у школі батьки приділяли належну увагу вихованню та навчанню сина, відвідували батьківські збори (а.с. 64, 65).

22.01.2020 року рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради визначено порядок побачення ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме в першу, третю суботу місяця з 10-00 до 14-00 год., друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 14-00 год. (а.с. 69).

Відповідач з метою визначення психоемоційного стану дитини ОСОБА_5 , 2008 року народження здійснив психологічну діагностику, за результатами якої було встановлено, зокрема, що зі слів дитини він хоче жити у повній родині, з матою і татом…виявляє бажання жити з батьком, який є для нього значимою особою, опорою та підтримкою (а.с. 75-77).

З метою визначення психоемоційного стану дитини ОСОБА_6 , 2012 року народження було здійснено психологічну діагностику, за результатами якої було встановлено, зокрема, що, зі слів хлопчика, він зустрічається з мамою на вихідних, але ходити до неї не хоче через те, що мама приходить на їх зустрічі із своєю сестрою, хлопчик переживає, що мама їх залишила та може забрати у батька. Хлопчик має потребу у турботі матері, але поруч із батьком почувається у безпеці, тому і виявляє бажання жити з ним (а.с. 79-80).

24.09.2021 року в судовому зсіданні було опитано неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вказали, що проживають з батьком та не хочуть спілкуватись та зустрічатись з матір`ю, мама сварилась, зазначили, що бажають проживати з батьком. Пояснили, що батьки обоє люблять випити. Під час надання пояснень діти хвилювались, висловлювали завчені вислови, були скуті.

04.01.2019 року Житомирським відділом поліції було зареєстровано кримінальне провадження №0000051 за фактом спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 31).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 28.03.2019 року видано обмежувальний припис та заборонено ОСОБА_3 наближатись на відстань 0,5 км. до місця тимчасового проживання ОСОБА_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

З відповіді начальника Житомирського відділу поліції від 17.07.2019 року №7125/19 вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до поліції щодо дій ОСОБА_3 , з останнім було проведено профілактичну бесіду, щодо недопущення антигромадської поведінки в суспільстві та побуті та винесено протокол офіційного застереження (а.с. 15).

Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.03.2021 року №229 затверджено висновок щодо місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та згідно якого доцільно визначити місце проживання дітей з матір`ю. У висновку акцентовано увагу на тому, що виконання рішення виконавчого комітету від 22.01.2020 року про участь матері у вихованні та порядок побачення з дітьми, ОСОБА_3 фактично не забезпечується, оскільки останній наполягає на тому, що діти категорично не бажають спілкуватись з матір`ю (а.с. 242-243).

В ході слухань було допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_6 , яка працює вихователем групи продовженого дня у школі №20, зазначила, що дитину - ОСОБА_6 , поки не почався карантин, зі школи забирав тато, але в більшості старший брат, дитина боялась зустрічатись з мамою, коли вона приходила хлопчик ховався під партою, посилаючись на те, що батько побаче та буде сварити. Матір до школи приходила близько п`яти разів, цікавлась навчанням.

Свідок ОСОБА_9 , яка є сестрою позивача пояснила, що сторони дуже часто сварились між собою. Позивач намагалась зустрітись з дітьми, дарувала подарунки, зокрема телефон. Батько заборонив дітям заходити до будинку де проживала їх матір та бабуся з сторони матері, зайшовши до приміщення просились вийти на вулицю, щоб батько не бачив та не сварився. Діти сторін навчаються в одній школі з дітьми свідка, однак коли свідок їх кликала до себе діти тікали. Під час спільного проживання дітей з матір"ю, у них були гарні відносини.

Свідок ОСОБА_7. , який є сусідом позивача, пояснив, що багато разів бачив ОСОБА_1 із саднами, часто бачив відповідача у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_13 , яка є матір`ю позивача, пояснила, що відповідач перешкоджав матері в спілкуванні з дітьми, погрожував дітям розправою, останні відмовлялись брати гостинці "папа поб"є". Відповідач вживає спиртні напої. Одного разу, діти позвонили, повідомили, що батька двоє суток не має і вони голодні, просили не викликати поліцію, побоюючись подальшої розправи батька. Позивач не однаразово намагалась покинути відповідача, але поверталась, оскільки має двоє дітей. Повідомила, що під час розлучення відповідач поклав голову дружини на поріг і казав що відрубає. До свідка дзвонив онук ОСОБА_5 , який розповідав, що батько ставив дітей до стіни та погрожував розстрілом.

Свідок ОСОБА_12. , який є сусідом сторін, пояснив, що позивач не дивиться за дітьми, в дитячий садочок їх ніколи не ходила забирати. Неодноразово бачив позивачку з пивом та цигаркою в під"їзді будинку. Часто зустрічав позивача після 23-00 год., остання виходила з квартири, неодноразово в цей самий час зустрічав біля магазину. Позивач провокувала дружину свідка на вживання алкоголю. Батько дітей займається їх вихованням, гуляє з дітьми на вулиці, в парку, на велосипедах їздять в походи. В квартирі де проживають діти з батьком прибрано. Між сторонами виникли суперечки, оскільки позивач має іншого чоловіка, веде подвійне життя.

Свідок ОСОБА_11 який є товаришем відповідача пояснив, що відповідач порядна людина, водить дітей до садочку. Діти проживають з батьком, завжди охайні. Зустрічав позивача на вулиці з молодими людьми, які розпивали спиртні напої. Позивач викликає в свідка негатив. 24.01.2020 року діти повернулись та повідомили, що мати на зустріч не прийшла.

Свідок ОСОБА_10 мати відповідача пояснила, що дітям буде краще з батьком. Зазначила про випадок, коли її онук подзвонив у ночі та зазначив, що мами дома не має, дитина боялась. Вранці мати повернулась в нетверезому стані. Мати дітям не готувала. Коли мати приїздила в село до свідка, то вживала спиртні напої. Батько не забороняє спілкуватись дітям з матір"ю, однак зі слів дітей остання на побачення з ними не прийшла.

Від виклику свідка ОСОБА_14 позивач відмовилась.

Суд не бере до уваги відповіді Житомирського відділу поліції, адресовані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 оскільки з їх змісту не можливо встановити характер та причини звернення до поліції як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 , загальні посилання поліції на проведення профілактичних роз`яснювальних бесід є неконкретизованими з огляду на відсутність зазначення предмету бесід (перевірок). А тому, суд вважає неналежними письмовими доказами відповіді поліції для правильного вирішення спору про місце проживання неповнолітніх дітей.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Як зазначено у ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначаються нею самою.

Відповідно до частин 1-2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ст. 171 СК України Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.072017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування стаття 8 Конвенції передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і, за необхідності, «відновлення» сім`ї; обов`язок держави полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кацпер Новаковський проти Польщі» пункт 74, від 10.01.2017 року).

Право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції.

Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 року по справі №542/1428/18 зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання неповнолітніх дітей, прийняттям рішення виконавчим комітетом щодо встановлення часу побачення матері з дітьми не дало необхідного результату для налагодження взаємодії обох батьків щодо найбільш раціонального забезпечення прав дітей, у спосіб, що не обмежував би права жодного з батьків та одночасно забезпечував дотримання та забезпечення інтересів дітей.

Надаючи оцінку встановленим обставинам щодо особистих відносин, які склались між сторонами, суд встановив, що дії відповідача полягали у агресивному спілкуванні та поводженні з позивачем, що в сукупності з тим, що діти протягом останнього часу проживають з відповідачем, дають пояснення, що не бажають бачитись з матір`ю, призвело до формування у дітей негативного сприйняття матері.

З 2019 року неповнолітні діти проживають з відповідачем, який не допускав позивача до місця проживання дітей, та таким чином перешкоджав їй виконувати свої батьківські обов`язки та реалізовувати батьківські права

Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що позивач схильна ухилятись від виконання батьківських обов`язків або веде аморальний образ життя, остання працевлаштована має постійне місце проживання, до 2019 року приймала активну участь у дошкільному, шкільному житті дітей. Суд враховує, що аналогічно позивачу, відповідач також має постійне місце проживання та місце роботи. Роль матері в житті дітей є вкрай важливою безпосередньо для дитини, формування світогляду дитини, забезпечення гармонійного розвитку, виховання в атмосфері щастя, любові і розуміння, надавання підтримки, належного рівня життя, освіти, що в даному випадку не забезпечується та, відповідно впливає, на розвиток дітей. А отже, самі по собі неприязні особисті відносини сторін, не можуть бути підставою для позбавлення відповідачем дітей материнського піклування.

В світлі викладеного, суд трактує пояснення неповнолітніх дітей у судовому засіданні 24.09.2020 року, щодо їх ставлення до матері та небажання з нею проживати, як такі, що сформувались у зв`язку із тривалим проживанням саме з відповідачем, що з урахуванням загальної позиції відповідача, усвідомлення факту звернення позивача до суду з даним позовом та можливість визначення місця проживання дітей з позивачем, не виключає можливого психологічного налаштування дітей про надання саме таких пояснень.

Суд враховує також і те, що плин часу може мати непоправні наслідки для відносин між дитиною та тим із батьків, хто з нею не проживає.

Механізм визначення місця проживання дітей з одним із батьків не має на меті обмеження іншого з батьків у правах.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12,77, 81, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16.04.2021 року

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ;

Відповідач : ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 ;

Третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради, місцезнаходження: м. Житомир, м-н С.П. Корольова, 4/2, Код

Суддя Л.М. Чішман