Єдиний унікальний номер судової справи №678/916/20
Номер провадження №2-678-129/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Лазаренка А.В.,

за участю секретаря Козка Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Летичів справу за позовом ОСОБА_1 до Агрофірми «Проскурів» про стягнення заборгованості із заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Летичівського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Агрофірми «Проскурів» про стягнення заборгованості із заробітної плати.

25 вересня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі і встановлено, що у відповідності до вимог ст. 28 ЦПК України така є підсудною суду.

Справа призначалась до розгляду на 03 грудня 2020 року, 13 квітня 2021 року.

13 квітня 2021 року до суду, на підставі ст. 7 Кодекс України з процедур банкрутства, надійшло клопотання розпорядника майна ОСОБА_2 в якому просить передати матеріали справи Господарському суду Хмельницької області (суддя Танасюк О.Є.) для розгляду спору, оскільки в провадженні цього суду перебуває справа №924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства «Агрофірма «Проскурів».

13 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 і його представник адвокат Коцюба Н.О. подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність без звукозапису, не заперечують проти передачі справи для розгляду до Господарського суду Хмельницької області.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 жовтня 2019 року, визначено порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Так, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (ч. 2).

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (ч. 3).

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №908/4057/14 зазначено, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц вказано, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19 вказано, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці (п. 52).

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього (п. 54).

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18) (п. 56).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці (п. 57).

У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить суд стягнути з Агрофірми «Проскурів» 45672,00 грн. за період з 01 січня 2020 року по дату звільнення, з утриманням податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та зобов`язати повернути йому трудову книжку.

Отже, позивач ОСОБА_1 у позові зазначив позовні вимоги до Агрофірми «Проскурів» як майнового характеру - про стягнення заборгованості із заробітної плати, так і немайнового характеру зобов`язання повернути трудову книжку.

Водночас, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 20 січня 2021 року відкрито провадження у справі про банкрутство Колективного підприємства «Агрофірма «Проскурів» (п. 1), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів підприємства (п. 3), введено процедуру розпорядження майном підприємства строком на 170 календарних днів (п. 4), розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Рудого А.М. (п. 5) (справа №924/1351/20, суддя Танасюк О.Є.).

Таким чином, після відкриття провадження Летичівським районним судом Хмельницької області у цивільній справі, було відкрито провадження Господарським судом Хмельницької області у справі про банкрутство Колективного підприємства «Агрофірма «Проскурів».

В силу п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Як зазначено у ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

В силу ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються (ч. 1). Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ч. 2).

У ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства міститься вказівка на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ та процесуальне правило про передачу справ, стороною в яких є боржник, незалежно від юрисдикції цього спору.

Враховуючи ту обставину, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство (20 січня 2021 року) Агрофірма «Проскурів» перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин відповідача (боржника), тобто відбулася зміна у правовому статусі відповідача при розгляді цивільної справи, суд приходить до висновку, що дана справа належить до виключної підсудності господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Аналіз абз. 1 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави прийти до висновку, що до компетенції господарського суду у цій справі належить вирішення не лише майнового спору (стягнення заборгованості із заробітної плати), але й вимоги немайнового характеру (зобов`язання повернути трудову книжку).

Таким чином, сукупність встановлених судом обставин дає підстави для висновку, що клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_2 про передачу цивільної справи господарському суду для розгляду в межах справи про банкрутство є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 28, 31, 32, 43, 247, 258, 260, 263, 353, 355 ЦПК України, ст. 20 ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства,

ПОСТАНОВИВ:

Справу №678/916/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Агрофірми «Проскурів» про стягнення заборгованості із заробітної плати передати на розгляд Господарського суду Хмельницької області (29000, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1), в провадженні якого перебуває справа №924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства «Агрофірма «Проскурів».

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя підпис А.В. Лазаренко

Голова Летичівського

районного суду А.В. Лазаренко