Справа №: 343/2391/20
Провадження №: 2/0343/98/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2021 року м. Долина
Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді - Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/2391/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим документом,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
Стислий виклад позицій сторін та третіх осіб:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Фінфорс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Віра Леонідівна, в якому просить:
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8154 від 15 квітня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 9340,50 гривень;
- стягнути з ТОВ "Фінфорс" на його користь стягнені за виконавчим написом №8154 від 15 квітня 2020 року грошові кошти в сумі 2723,75 грн., в т.ч. стягнуті грошові кошти в сумі 789,70 грн за виконавчим написом, витрати на проведення виконавчих дій в сумі 1000,00 грн, винагорода приватного виконавця в сумі 934,05 грн;
- стягнути з відповідача на його користь витрати по оплаті судового збору за подання позову в розмірі 840,80 грн, судового збору за подання заяви про забезпечення позову та за подання заяви про забезпечення доказів в сумі 840,80 грн, а всього 1681,60 гривень.
Вважає, що виконавчий напис за №8154 від 15.04.2020, який вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінфорс» грошових коштів за кредитним договором в сумі 9340,50 грн необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а безпідставно стягнуті грошові кошти в сумі 789,70 грн за виконавчим написом, витрати на проведення виконавчих дій в сумі 1000,00 грн, винагороду приватного виконавця в сумі 934,05 грн слід повернути йому з таких підстав:
- йому не було відомо про вказаний виконавчий напис №8154 від 15.04.2020;
- жодних повідомлень від приватного нотаріуса чи від приватного виконавця стосовно можливості вчинення виконавчого напису чи вимоги (договору факторингу) від стягувачів він не отримував;
- жодних письмових вимог зобов`язального характеру про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінфорс» не отримував;
- ні з ТОВ «Фінфорс», ні з ТОВ «ССЛоун», яка відступила право вимоги ТОВ «Фінфорс» (договір факторингу), про що йому стало відомо з електронного повідомлення ТОВ «Фінфорс» на його звернення, він не перебував в правових відносинах, ніяких кредитних договорів з вказаними товариствами не укладав;
- нотаріус при вчиненні оспорюваного напису не переконався у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, тобто, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Жодного повідомлення йому від нотаріуса не надсилалось;
- також приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання ним письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку;
- доказом того, що на його адресу не направлялись жодні повідомлення ні приватним нотаріусом, ні приватним виконавцем є та обставина, що в копії постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 13.07.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника його адреса вказана: АДРЕСА_1 , за якою він ніколи не був зареєстрований та не проживав.
За таких обставин оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, вчинений невірно, також відсутні докази безспірності заборгованості, а тому не підлягає виконанню, а кошти, які безпідставно стягнуті за вказаним виконавчим написом в сумі 2723,75 грн підлягають стягненню з відповідача.
Ознайомившись з матеріалами, наданими ТОВ «Фінфорс», ОСОБА_1 надав письмові пояснення з їх приводу, в яких зазначив, що:
- у списку № 119 «Листів рекомендованих» немає дати відправки, а він в грудні 2019 року переїхав з с. Вигоди в с. Надіїв, відповідно ніякого листа не отримував;
- в заяві від 15.04.2020 приватному нотаріусу Броварського районного Нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вказано, що ТОВ «Фінфорс» зверталося до нього з письмовою вимогою про погашення нібито взятого ним кредиту, такого звернення він не отримував;
- в заяві про вчинення виконавчого напису немає жодного слова про накладення арешту на його банківські рахунки, на основі чого на його банківські рахунки до сих пір накладений арешт з`ясувати не може;
- у виписці з особового рахунку за кредитним договором №581480-А від 14.06.2019 не вказано час укладення договору;
- претензію від ТОВ «Фінфорс» від 11.03.2020 він не отримував, так як не проживав у селищі Вигода;
- що стосується кредитного договору № 581480-А від 14.06.2019, він такого договору не заключав. З 13.06.2019 «21.30» по 14.06.2019 «11.24» шахраї, заблокувавши його телефон і використавши номер його телефону, взяли кредити на різні суми в восьми фінансових установах, в тому числі і в ТОВ «СС ЛОУН».
Представник відповідача ТОВ "Фінфорс" та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про розгляд даної справи, про що в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень ТОВ "Фінфорс" та приватному виконавцю виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л. (а.с. 98, 99), щодо приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В., то направлений йому конверт повернувся до суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.100-102), причин неявки не повідомили. Відзиву на позов, жодних письмових пояснень, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань від них до суду не надходило.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, третіх осіб, процесуальні дії у справі:
окремими ухвалами суду від 29.12.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №61878712 з примусового виконання виконавчого напису №8154 від 15.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , яка нарахована та виплачується йому Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області, а також витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, в тому числі і сам виконавчий напис №8154 від 15 квітня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 9340,50 гривень з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс».
Оскільки вищезазначена ухвала про витребування доказів не викона у зв`язку з відсутністю вказаного приватного виконавця за місцем реєстрації, ухвалою суду від 02.02.2021 витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л. належним чином завірену копію виконавчого напису №8154 від 15 квітня 2020 року про стягнення заборгованості в сумі 9340,50 гривень з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» та у ТОВ "Фінфорс" завірені копії виконавчого напису №8154 від 15 квітня 2020 року та документів, на підставі яких вчинено цей виконавчий напис.
16 та 23 лютого 2021 року на виконання ухвали суду від 02.02.2021 відповідно від приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л. та ТОВ «Фінфорс» надійшли витребувані документи також з доказами їх направлення іншим учасникам справи від останнього.
Відповідач ТОВ «Фінфорс» відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. У супровідному листі про надання копій витребуваних документів позицію щодо позовних вимог не висловлював.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 24.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
05 квітня 2021 року від позивача надійшла заява, в якій він, ознайомившись вперше з наданими відповідачем матеріалами, просить приєднати до справи відповідь компанії "Vodafone" від 29.07.2019 на його запит про блокування його телефону в червні 2019 року.
В судовому засіданні 07.04.2021 суд протокольною формою ухвали постановив поновити строк на подання зазначених документів та долучити до матеріалів справи вказану заяву, відповідь та квитанції.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважав за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а надав лише супровідним листом витребувані судом документи, в якому свою позицію щодо позову та розгляду справи не висловлював, позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали від 07.04.2021 суд, враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
як вбачається з п.п.1.1, 1.2, 2.1, 2.2 кредитного договору №581480-А від 14 червня 2019 року, укладеного між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 , який підписаний сторонами за допомогою електронного підпису, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі та на умовах встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом на умовах, встановлених Договором. Строк, на який надається кредит - 30 календарних днів. Загальний розмір наданого кредиту 3900 гривень, плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,5 % в день (а.с.56-63, 74-81). У Договорі вказані дані ОСОБА_1 , зокрема адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 також графік платежів до кредитного договору № 581480-А від 14.06.2019, який також підписаний сторонами електронним підписом.
Інформація по особовому рахунку ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором №581480-А міститься у долученій виписці (а.с.72), в якій, зокрема зазначено, що станом на 11.03.2020 (включно) сума заборгованості - 9340,50 грн, яка на вказану дату боржником не погашена.
25 березня 2020 року ТОВ «Фінфорс» рекомендованим листом на адресу проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 направило претензію, що підтверджується відповідним штампом поштового відділення, зробленим на списку №119 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, в переліку серед яких є також ОСОБА_1 (а.с.68-69).
Відповідно до паспортних даних ОСОБА_1 (стор.12-13), 19.11.2019 останній був знятий з реєстрації з місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , 10.12.2019 був зареєстрований у АДРЕСА_4 , звідки 14.05.2020 був знятий з реєстрації, після чого 14.05.2020 був зареєстрований у АДРЕСА_5 (стор.14) (а.с.115, 8).
Як пояснив у судовому засіданні позивач, квартиру у с. Вигода він продав, тому знявся з реєстрації в ній, та переїхав проживати у с.Надіїв. Кореспонденцію, яка направлялися за адресою в с. Вигода, з грудня 2019 не міг отримувати.
15 квітня 2020 року за вих. б/н ТОВ «Фінфорс» звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. із заявою на вчинення виконавчого напису (а.с.70-71), в якій просив вчинити виконавчий напис на кредитному договорі 581480-А від 14.06.2019 та вказати, що виконавчий напис може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. У заяві, зокрема, вказано, що у зв`язку із несплатою Позичальником мінімальних платежів, передбачених Договором, тобто порушенням Позичальником зобов`язань за Договором, ТОВ "Фінфорс" звертався з письмовою вимогою до позичальника про погашення заборгованості. Вимога Стягувача була проігнорована Позичальником, заборгованість у вказаний термін не була погашена, тому Стягувач відповідно до умов договору набув право дострокового стягнення заборгованості. Стягувач вручив ОСОБА_1 повідомлення про порушення основного зобов`язання з вимогою виконання порушеного зобов`язання. Станом на 15.04.2020 Позичальником взяті на себе зобов`язання за Договором кредиту, а також вимоги, зазначені в повідомлені, не виконано. Сума, що підлягає стягненню: заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "Фінфорс" за кредитним договором 581480-А від 14.06.2019 складає 9340,50 грн, з яких: сума заборгованості по кредиту у розмірі 3900,00 грн, сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 3510,00 грн, сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 0,00 грн, сума заборгованості за відсотками по кредиту у розмірі 0,00 грн, сума заборгованості по штрафам і пеням 1930,50 грн, сума заборгованості по комісії 0,00 грн та сума, що сплачена за вчинення виконавчого напису. В інформації про ПІБ та адресу боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказано, що він проживає (зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_6 .
Згідно з довідкою №AVVPMNE22LOMOSPE, виданою 05.05.2020 АК КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 , на картки останнього накладено арешт згідно з постановою про накладення арешту ВП № 61878712 від 21.04.2020, при примусовому виконанні виконавчого напису № 8154 від 15.04.2020, що видав приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. (а.с.9).
Відповідно до довідки №759 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 14.12.2020, виданої відділом опрацювання пенсійної документації управління з питань виплати пенсій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що з його пенсійної виплати проводилися такі стягнення з 01.01.2020 по 31.12.2020. Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію на інші доходи боржника ВП №61878712 від 13.07.2020 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість в розмірі 9340,50 грн стягнено за період з 01.11.2020 по 31.12.2020 - 789,70 гривень. Залишок стягнення станом на 01.01.2021 становить 8550,80 гривень. Витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 1000 грн та винагорода приватного виконавця у розмірі 934,05 грн станом на 01.01.2021 повністю стягнено (а.с.11).
Відтак загальна сума стягнутих з ОСОБА_1 коштів складає 2723,75 гривень.
Дане кримінальне провадження по даний час знаходиться на стадії досудового розслідування.
Як вказано у відповіді ПрАТ «ВФ Україна» №Сl1515.2407 від 24.07.2019, наданій ОСОБА_1 , в результаті детального аналізу обслуговування номера « НОМЕР_2 » у червні 2019 року підтверджено, що 13.06.2019 о 21.35 год була здійснена заміна SIM-карти. Вказаний номер мобільного обслуговується на умовах предоплати (без укладення письмово договору між абонентом і оператором). Ініціатором створення заявки на заміну SIM-карти при звернені в Центр дистанційного обслуговування абонентів володів необхідною інформацією про використання номера « НОМЕР_2 ». Таким чином, процедура ідентифікації абонентна працівником компанії була проведена відповідно до діючої процедури ідентифікації ПрАТ «ВФ Україна». В подальшому 14.06.2019 о 11.24 год за мобільним номером « НОМЕР_2 » була здійснена повторна заміна SIM-карти в салоні-магазину компанії, а також реєстрація номеру із наданням персональних даних. До цього моменту надання послуг за цим номером здійснювалася анонімно (а.с.108-109, 111-112).
Намагаючись вияснити у відповідача інформацію відносно кредиту, ОСОБА_3 писав відповідні листи на електронну адресу ТОВ «Фінфорс». Відтак, з долученої до матеріалів справи переписки за допомогою електронної пошти між сторонами, зокрема «ТОВ «Фінфорс» повідомляє, що «як вбачається з наданих ОСОБА_1 документів, на даний час здійснюється досудове розслідування за його заявою щодо отримання невідомими особами на його ім`я онлайн-кредитів. У свою чергу, відповідно до норм чинного законодавства України, факт вчинення кримінального правопорушення, особи винні у його вчиненні та потерпілі особи встановлюються відповідним вироком суду у кримінальній справі Таким чином, оскільки на даний час не має вироку суду у кримінальній справі, яким встановлено факт того, що договір надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, право грошової вимоги за яким отримала їх компанія, був укладений з ТОВ «СС ЛОУН» шахрайським шляхом від його імені третьою особою, у ТОВ «Фінфорс» не має правових підстав вважати, що кредит на його ім`я був оформлений третіми особами шляхом вчинення протиправних дій». В свою чергу, ОСОБА_1 у своїх електронних листах ТОВ «Фінфорс» повідомляє, що «у Печерському суді ніяких рішень по його справі немає, просить вислати йому копію документа про накладення арешту на його рахунки (на пенсійну картку), вказує, що він змінив місце проживання, тому рішення Печерського суду про арешт його рахунків не бачив, а також повідомляє, що в минулому році шахраї зняли з його кредиток гроші, а потім, заблокувавши його телефон, взяли кредит у 8 фінансових установах, про це свідчить час оформлення кредитів із заблокованого його телефону, просить ввійти в його положення і розблокувати його рахунки, наголошує, що йому 64 роки і через карантин він не виходить з дому, тому пенсія - це його єдиний дохід» (а.с.113).
Таким чином, спір між сторонами не врегульовано, однак дії позивача та його листи свідчать про наявність як заперечень щодо укладеного кредитного договору, так і щодо наявної заборгованості. У зв`язку з цим останній просить про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та повернення стягнутого за виконавчим документом.
Оцінка суду:
вивчивши зміст позовної заяви, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.
За загальним правилом, визначеним у ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ч. 1 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» вказаного Порядок вчинення нотаріальних дій.
Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.п.1.1. п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Як визначено ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.2 п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 по справі № 750/1627/18.
За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Відповідно до п.п.2.1 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Як визначено в п.п.3.2. п. 3 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 581480-А від 14.06.2019, в тому числі, про ознайомлення з розміром заборгованості та про його погодження з таким розміром заборгованості, що б свідчили про безспірність вимоги.
Згідно з роз`ясненями, викладеними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 № 2, при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.
Пунктом 8 зазначеної Постанови від 31.01.1992 № 2 передбачено, зокрема, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.
Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи сторін у повному обсязі й установлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № № 754/9711/14-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.
Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.
Однак, в даному випадку, всупереч викладеному, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Колейчик В.В. не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розмір невиконаних зобов`язань за кредитним договором визначено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та без проведення детального помісячного його розрахунку. Окрім цього, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої п.п.2.3 п.2 гл.16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Жодних доказів про належне повідомлення позивача про заборгованість та про наявність вимог (претензій) до нього у відповідача за кредитним договором 5811480-А від 14.06.2019 не долучено, а реєстр рекомендованих відправлень від 25.03.2020, долучений до заяви про вчинення виконавчого напису, не свідчить про отримання позивачем вказанох вимоги. Доводи позивача з цього приводу відповідачем не заперечувалися та спростовані не були.
Варто зауважити, що відповідно до вказаного реєстру ОСОБА_1 рекомендоване повідомлення було направлено на адресу: АДРЕСА_2 , де, відповідно до долучених паспортних даних, останній з 19.11.2019 вже не проживав, проте ця адреса була вказана у кредитному договорі.
Не зрозуміло чому у змісті виконавчого напису нотаріуса, останній, крім відомої адреси місця реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , вказує також адресу місця його проживання: АДРЕСА_7 , за якою, як пояснив позивач, він ніколи не проживав і немає відношення до неї.
Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису приватний нотаріус отримував від ТОВ «Фінфорс» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Серед документів, долучених до заяви у додатках вказано лише кредитний договір №581480-А від 14.06.2019, копія реєстру потових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника ТОВ «Фінфорс».
Крім того, детального розрахунку заборгованості, яка стягується з позивача по виконавчому написі, суду не представлено, як і не надано жодних доказів (наприклад, платіжок, квитанцій, чеків тощо) отримання позивачем кредиту, таким чином не тільки позивач та нотаріус, але й суд позбавлений можливості переконатися у правильності такого нарахування.
Тобто, з установлених судом обставин справи не вбачається, що, звертаючись до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, відповідач, з метою підтвердження наявності заборгованості позивача надав, з урахуванням положень Переліку документів, належні докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника.
Також слід зауважити те, що відомостей на підтвердження того, що позивач був повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, стороною відповідача суду не представлено, а саме про відступлення права вимоги від ТОВ "СС ЛОУН " до ТОВ "Фінфорс", та звернути увагу, що вказані документи не були представлені і нотаріусу, який вчиняв виконавчий напис, про що свідчить надана копія заяви ТОВ "Фінфорс" про вчинення виконавчого напису, в додатках якої відсутні будь-які посилання на це, а міститься перелік документів, серед якого відсутня вказівка про долучення до заяви відповідного договору про відступлення прав вимоги.
Тобто, приватний нотаріус, хоч у посилається на існування такого договору, однак не представляться можливим встановити чи перевірив він і яким чином наявність правових підстав у ТОВ "Фінфорс" стягувати з ОСОБА_1 суму кредиту, в тому числі звертатися із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, оскільки не підтверджено, що такий договір надавався нотаріусу, як і не надано його суду. Позивач також зазначив, що будь-яких письмових повідомлень про уступку права вимоги від ТОВ "СС ЛОУН " до ТОВ "Фінфорс" не отримував, такого договору ніколи не бачив, жодних зобов`язань особисто з вищевказаними товариствами не укладав.
При цьому, суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 що вчинення відносно нього шахрайський дій, оскільки вироку суд, який би підтверджував це ним не надано, а долучений витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань свідчить лише про те, що ОСОБА_1 не визнає суму боргу, відтак вимога фактично не є безспірною.
Пунктом 5 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, позивачем вірно обрано спосіб захисту права, оскільки виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, а визнання його таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку, надасть йому можливість поновити його порушені права у спосіб встановлений законом.
Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, відповідачем суду не надано. Своїм правом на подання відзиву ТОВ "Фінфорс" не скористалося.
Як визначено ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.
Відповідач не надав ні нотаріусу, ні суду доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису; підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, які необхідні для вчинення виконавчого напису.
Аналізуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки відсутні докази того, що позивач отримав письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №581480-А від 14.06.2019, а також відсутні підстави для визнання суми заборгованості за вказаним кредитним договором безспірною, тобто нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню. Викладене свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , які слід задовольнити, визнавши виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню
Поряд з цим, згідно з вказаною вище довідкою №759 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 14.12.2020, з пенсійної виплати ОСОБА_1 проводилися стягнення з 01.01.2020 по 31.12.2020: відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію на інші доходи боржника ВП №61878712 від 13.07.2020 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість в розмірі 9340,50 грн стягнено за період з 01.11.2020 по 31.12.2020 - 789,70 гривень, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 1000 грн та винагорода приватного виконавця у розмірі 934,05 грн (а.с.11).
Аналіз ст. 1212 ЦК дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Оскільки суд дійшов висновку про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правові підстави набуття відповідачем ТОВ "Фінфорс" стягнених з позивача грошових коштів в сумі 789,70 гривень, на виконання зазначеного виконавчого напису, витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 1000 грн та винагороди приватного виконавця у розмірі 934,05 грн відсутні, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд під час розгляду справи № 910/1531/18 у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року.
Таким чином вимога про стягнення з відповідача в користь позивача безпідставно стягнутих грошових коштів підлягає до задоволення і з ТОВ «Фінфорс» на користь позивача слід стягнути стягнені за виконавчим написом №8154 від 15 квітня 2020 року грошові кошти в сумі 2723,75 гривень, що включають в себе 789,70 гривень - грошові кошти стягнуті з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» за виконавчим написом за період з 01.11.2020 по 31.12.2020, 1000,00 гривень - витрати на проведення виконавчих дій та 934,05 гривень - винагорода приватного виконавця.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Фінфорс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим документом підлягають до задоволення повністю.
Враховуючи положення ч.7 ст. 158, п.8 ч.1 ст. 264 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області 29 грудня 2020 року у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні №61878712 з примусового виконання виконавчого напису №8154 від 15.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , яка нарахована та виплачується йому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить сплату судового збору за подання позову в розмірі 840,80 гривень, судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 гривень та судового збору за подання заяви про забезпечення доказів в розмірі 420,40 гривень, про що свідчать відповідні квитанції (а.с.17), та оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1000 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію №13 від 17.12.2020 на вказану суму (а.с.104).
Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1681,60 грн (840,80 + 420,40 + 420,40 =1681,60) понесених ним витрат на сплату судового збору та 1000 грн витрат за надання йому професійної правничої допомоги.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 158, 264, 432 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 14, 39, 50, 87-91 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV, гл.16 р. II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 282, 289 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та повернення стягнутого за виконавчим документом задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8154 від 15 квітня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 9340,50 гривень.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 стягнені за виконавчим написом №8154 від 15 квітня 2020 року грошові кошти в сумі 2723 (дві тисячі сімсот двадцять три) гривні 75 копійок, що включають в себе 789,70 гривень - грошові кошти стягнуті з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» за виконавчим написом за період з 01.11.2020 по 31.12.2020, 1000,00 гривень - витрати на проведення виконавчих дій та 934,05 гривень - винагорода приватного виконавця.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору за подання позову в розмірі 840,80 гривень, судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 гривень та судового збору за подання заяви про забезпечення доказів в розмірі 420,40 гривень, а всього 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 копійок, та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.
Заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення у виконавчому провадженні №61878712 з примусового виконання виконавчого напису №8154 від 15.04.2020, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , яка нарахована та виплачується йому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_4 , зареєстрований у АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, що знаходиться за адресою: м. Бровари. вул. Грушевського, 15, офіс 6 Київської області;
приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Дорошкевич Віра Леонідівна, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4А, офіс 71-А.
Повний зміст рішення буде складено до 16 квітня 2021 року.
Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич
Текст повного судового рішення складено 16 квітня 2021 року.