Справа № 401/1837/20
2/401/76/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Іващенко В.М., за участю секретаря судових засідань Сулими І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Світловодської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування свідоцтва і розпорядження про право власності на житло та визнання права на приватизацію квартири,-

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Світловодської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування свідоцтва і розпорядження про право власності на житло та визнання права на приватизацію квартири. Свій позов мотивує тим, що є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак успадкувати належне батькові майно не зміг оскільки він склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 , який прийнявши спадщину, продав 22 травня 2018 року успадковану квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 . За наслідками оскарження заповіту в судовому порядку, 09.10.2017 року суд відмовив у задоволенні позову, однак під час судового засідання позивач дізнався, що квартира належала батькові на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 від 04.11.1993 року про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Світловодської міської ради, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Світловодською міською державною нотаріальною конторою 01.06.2010 року №2-291.

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , батько ОСОБА_4 та дід ОСОБА_5 приватизували вказану квартиру в рівних долях, після смерті діда, батько успадкував його частку у спірній квартирі. Приватизація вищевказаної квартири відбулася з порушенням, оскільки після розлучення батька ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_6 у 1992 році, позивач ОСОБА_1 залишився проживати спільно з батьком у квартирі АДРЕСА_1 . Тобто на момент приватизації ОСОБА_1 мав право на участь у приватизації, проведеній 04.11.1993 року та повинен був отримати у власність частку у даній квартирі. З незрозумілих причин квартиру приватизували лише батько та дід, а ОСОБА_1 не був включений до переліку осіб, які приватизували квартиру, що порушує його права.

З метою відновлення порушеного права на приватизацію спірної квартири просив суд визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло та розпорядження органу приватизації і визнати за ним право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов, пославшись на обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, стверджували, що звернення до суду з даним позовом це єдиний спосіб відновити порушене право позивача на приватизацію квартири.

Відповідачі чи їх представники до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки в судове засідання не повідомили, заперечень проти позову не надали.

Судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.9).

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано 10 лютого 1992 року, що підтверджується рішенням Світловодського міського суду від 10 лютого 1992 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу(а.с.10,11).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 04 листопада 1993року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.12).

Розпорядженням органу приватизації №1295 від 04 листопада 1993року, квартира АДРЕСА_1 передана у приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.13).

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.06.2010 року вбачається, що ОСОБА_4 успадкував 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , після ОСОБА_5 (а.с.15).

Із акту від 04 квітня 2013 року, складеного жителями будинку АДРЕСА_2 вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтверджують той факт, що ОСОБА_1 проживав за адресою - АДРЕСА_3 з дня народження 10.09.1988 року по 31 грудня 1993 року(а.с.8).

В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які пояснили, що протягом тривалого часу проживають в будинку АДРЕСА_2 і пам`ятають, що ОСОБА_11 з моменту народження проживав спільно зі своїми батьками та дідом у квартирі АДРЕСА_4 , а після розірвання шлюбу між батьками продовжив проживати як з матір`ю так і з батьком. Вказали, що їм не зрозуміло чому квартира належить іншим особам, а не ОСОБА_12 , адже він спочатку проживав у цій квартирі, а потім доглядав батька, постійно відвідуючи його.

З метою встановлення осіб, які проживали на момент приватизації у квартирі АДРЕСА_1 , судом, за ініціативою позивача, була витребувана інформація від Світловодської міської ради, у володінні якої знаходиться інформація про приватизацію майна на території міста Світловодськ. Із отриманої відповіді №01-16/38/1 від 18.02.2021 року вбачається, що 04.11.1993 року було проведено приватизацію квартири АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 . Орган, Що проводив приватизацію Світловодська міська рада та народні депутати. Особи, які проживали на час приватизації квартири: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.110).

Відповідно до ч. 2, ст. 17 ЦК УРСР, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

Згідно ч. 1, ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизувати житло мають право члени сім`ї наймача, громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

В ході розгляду справи судом не досліджувались обставини зміни місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , як до розірвання шлюбу так і після розірвання шлюбу, відповідно чітко визначити де проживав ОСОБА_11 в цей період також не можливо.

Суд не приймає до уваги акт від 04 квітня 2013 року, складений жителями будинку АДРЕСА_2 про підтвердження факту проживання ОСОБА_11 за адресою - АДРЕСА_3 з дня народження 10.09.1988 року по 31 грудня 1993 року, оскільки в суду виникає сумнів про те, що інформація відображено в ньому відповідає дійсності, оскільки акт складено 04 квітня 2013 року, із зазначенням назви вулиці саме Героїв України, а рішення про перейменування вулиці Леніна в місті Світловодську на вулицю Героїв України було прийняте Світловодською міською радою лише 14 січня 2016 року.

Критично суд ставиться і до показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , оскільки вони з достовірністю не змогли назвати час протягом якого ОСОБА_11 проживав спільно зі своїм батьком, крім того не зрозуміло де в цей час була мати дитини. В цілому свідчення спрямовані на те, що діти повинні успадковувати майно своїх батьків.

Згідно ч.2 ст.8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вважає порушеним своє право на приватизацію житла, так як на його думку він був безпідставно не включений до переліку осіб, які приватизували квартиру.

Матеріали справи не містять доказів того, що право ОСОБА_1 на приватизацію квартири АДРЕСА_1 порушене, оскільки до суду не надано належних та допустимих доказів, що він проживав у згаданій квартирі на момент її приватизації, або за ним зберігалося право на проживання, а тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасувати свідоцтва про право власності на житло та розпорядження органу приватизації № 1295, та визнати за ОСОБА_1 права на приватизацію квартири, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.15,16 ЦК України, ЖК України, ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.ст. 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Світловодської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування свідоцтва і розпорядження про право власності на житло та визнання права на приватизацію квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду В.М.Іващенко

23.03.2021