Справа № 128/1670/19
Провадження № 22-ц/801/816/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Стадника І. М., Сопруна В. В.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Васильєвої Т. Ю. в залі суду м. Вінниці, повний текст судового рішення складено 08 лютого 2021 року,

у цивільній справі № 128/1670/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління Держгеокадастру у Вінницькій області про скасування державної реєстрації земельних ділянок, скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання правочину недійсним, встановлення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.11.2006, з урахуванням ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2007 про виправлення описки, у справі № 2-83/2006 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя визнано мирову угоду, згідно якої сторони домовились про розподіл майна подружжя, в тому числі житлового будинку АДРЕСА_1 . Земельну ділянку сторони домовилися розділити у відповідній частці до належної кожній стороні частки будинку. Зазначені ухвали суду від 22.11.2006 та від 03.12.2007 на даний час чинні та не скасовані.

Позивач зареєстрував своє право власності на 51/100 частки будинковолодіння АДРЕСА_2 . Право власності на інші 49/100 часток вищезазначеного будинку зареєстровано 20.01.2017 за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.01.2017.

Згідно з технічним паспортом на будинок від 16.08.2011 у фактичному користуванні співвласників будинку знаходилась земельна ділянка площею 1 819 кв.м. Рішенням Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 25.11.2015 надано дозвіл ОСОБА_1 на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з метою передачі у власність, що перебуває у його користуванні по АДРЕСА_1 . 02.12.2015 ОСОБА_1 уклав договір з ППВП «Еководземпроект» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. Рішенням Стрижавської селищної ради 12 сесії 7 скликання № 25 від 28.09.2016 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 площею 0, 1035 га, кадастровий номер :02:007:0475, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 ) в межах населеного пункту смт. Стрижавка та передано її у власність, 23.11.2016 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, кадастровий номер 520655900:02:007:0475.

Також позивач вказує, що рішенням Стрижавської селищної ради Вінницького району 7 сесії 7 скликання № 30 від 23.03.2016 надано дозвіл відповідачці ОСОБА_3 на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Рішенням Стрижавської селищної ради Вінницького району 12 сесії 7 скликання № 40 від 28.09.2016 внесені зміни до п. 1 до рішення селищної ради від 23.03.2016, а саме після слова площею вказано «0,0995 га». 12.04.2016 ОСОБА_3 уклала договір з ТОВ «Юридично-земельний альянс» про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельна ділянка, кадастровий номер :02:007:0479, площею 0,102 га за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 06.01.2017. Та 20.01.2017 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Подолян О. О. зареєстровано право власності ОСОБА_2 на вищезазначену земельну ділянку на підставі договору дарування від 20.01.2017.

Позивач зазначає, що до весни 2019 співвласники не виносили в натурі межі належних їм земельних ділянок, оскільки користувалися спільним входом до будинку через коридор III, а також користувалися спільною криницею АДРЕСА_4 , яка фактично знаходиться в приміщенні коридору III, а також газові та електричні вузли обліку газу та електроенергії позивача знаходяться у приміщеннях, які належать іншому співвласнику.

В 2018 році між співвласниками будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погіршились відносини та стали виникати постійні конфлікти через спірні питання розподілу будинку та земельної ділянки. Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 провела перепланування приміщень будинку, перекрила запірний кран на водопровідній трубі, яка за допомогою насосної установки забезпечує подачу води до приміщення котельні, також нею було вчинено спробу відрізати вузол обліку газу (лічильник), належний ОСОБА_1 , а в травні 2019 ОСОБА_2 заборонила доступ ОСОБА_1 до криниці № НОМЕР_1 через приміщення котельні (кухні) 1-1 та поставила паркан між належними їм земельними ділянками. При цьому точки розмежування земельних ділянок проходять через приміщення, які належать позивачу, та частина належних позивачу приміщень виявилася на земельній ділянці відповідача ОСОБА_2 .

Оскільки виділена позивачу земельна ділянка не забезпечує йому можливості обслуговування належної частини будинку та господарських споруд, з метою захисту своїх прав на земельну ділянку, необхідну для обслуговування відповідної частини будинковолодіння, позивач просить суд: скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1035 га, кадастровий номер :02:007:0475, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ); визнати незаконними та скасувати рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району 12 сесії 7 скликання № 25 від 28.09.2016 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж зазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:007:0475, та про передачу її у власність; скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Вінницької міської ради Бадюк О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого була проведена реєстрація права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:007:0475; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,102 га кадастровий номер :02:007:0479, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ); визнати незаконним та скасувати рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району 7 скликання № 29 від 21.12.2016 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:007:0479, та про передачу її у власність; скасувати рішення державного реєстратора Стрижавської селищної ради Луценка Є. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого була проведена реєстрація права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:007:0479; визнати недійсним договір дарування, укладений 20.01.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , щодо відчуження земельної ділянки площею 0,102 га, кадастровий номер :02:007:0479; скасувати рішення приватного нотаріуса Подолян О. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого була проведена реєстрація права власності на земельну ділянку площею 0,102 га, кадастровий номер :02:007:0479; встановити порядок користування земельною ділянкою, орієнтовною площею 1 819 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками житлового будинку ОСОБА_1 (частка у праві власності 51/100) і ОСОБА_2 (частка у праві власності 49/100) (а. с. 1 - 7 т. 1).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.09.2019, а саме скасовано заборону ОСОБА_2 відчуження на користь будь-яких осіб земельної ділянки, кадастровий номер :02:007:0479, площею 0,102 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої в АДРЕСА_1 .

Судові витрати у справі залишено позивачем.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено необхідності забезпечення його прав на обслуговування та доступ до відповідних частин будинковолодіння, в тому числі спільних із іншим співвласником, у спосіб, зазначений в заявлених позовних вимогах, а саме шляхом скасування низки рішень, визнання недійсним договору дарування та встановлення нового порядку користування земельною ділянкою, що має наслідком припинення права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельні ділянки, які набуті ними у 2016 та 2017 роках відповідно, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення місцевим судом було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні не відповідають дійсним обставинам справи.

Основні доводи апеляційної скарги полягають в тому, що підставою даного позову є порушення права власності та права користування приміщеннями ОСОБА_1 та об`єктами, які виділені у спільне користування йому та ОСОБА_3 в будинковолодінні АДРЕСА_1 .

Вказує, що судом не надано належної правової оцінки тому факту, що рішенням Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 17 сесії 7 скликання № 29 від 21.12.2016 затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0995 га, а право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з невідомих причин 06.01.2017 було зареєстровано на земельну ділянку з площею 0,102 га. Судом не проаналізовано доводи позивача, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж його земельної ділянки в натурі (на місцевості) ППВП «Еководземпроект» йому не передавались на зберігання будь-які межові знаки. ППВП «Еководземпроект» поділ земельної ділянки здійснено «схематично», тобто без реальної конфігурації приміщень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 відсутній особистий підпис ОСОБА_3 , а позивач ОСОБА_5 ніколи не погоджував межі земельної ділянки ОСОБА_3 , а в акті від 25.05.2016 підпис йому не належить. Позивач вважає, що якби судом було призначено додаткову експертизу, то при її проведенні можна було б розглянути варіант поділу, при якому частина земельної ділянки для обслуговування фасадів будинку співвласниками залишилась би в спільному користуванні і таким чином права власників порушено не було. Судом не надано оцінку тому, що позивач ОСОБА_1 на час винесення рішення все таки здійснив пробиття проходу на другий поверх до своїх приміщень, а підвалом він не може користуватись за станом здоров`я. Судом не надано оцінку тому факту, що за заявою ОСОБА_1 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за фактом наявності ознак підробки заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно, заяви про видачу копії ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 22.11.2006 та ухвали від 03.12.2007, про що свідчить копія Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.11.2019.

Впродовж встановленого судом строку від третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що з 01.01.2013 та по даний час діє Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. Пунктом 114 вказаного Порядку визначені чіткі підстави для скасування держаної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором. Отже законні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок відсутні, тому Головне управління просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Байдак В. Г. подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення і правильно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги є безпідставними і надуманими, не ґрунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду про те, що позивач фактично просить позбавити його та відповідача ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки, набутого в законний спосіб та з відома і зі згоди самого позивача, оскільки питання врегулювання меж між співвласниками було вирішено в добровільному порядку за ініціативи позивача і були остаточно визначені та закріплені ще в 2016 році.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Тарасюк О. М. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили її задовольнити та скасувати рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року як незаконне. Суд не захистив права позивача, оскільки земельна ділянка, яка пропонувалася для виділення позивачу, не забезпечувала можливості обслуговування належних йому частин житлового будинку та господарських приміщень.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Байдак В. Г. заперечив проти вимог апеляційної скарги просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Суду пояснив, що відповідачі не чинять будь-які перешкоди позивачу в користуванні майном та земельною ділянкою, а з метою уникнення будь-яких конфліктних ситуацій запропонували в даній справі за власні кошти викопати й облаштувати позивачу криницю на його земельній ділянці. Проте ОСОБА_1 не прийняв таку пропозицію посилаючись на те, що в іншій криниці не така вода, навмисно продовжує створювати конфліктні ситуації та подав вже чотири безпідставні позови до відповідачів.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою апеляційного суду від 13 квітня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі додаткової земельно-технічної експертизи відмовлено.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, що згідно з копією висновку № 3/17 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , складеного 21.04.2005, судовим експертом було запропоновано три варіанти розподілу будинковолодіння по АДРЕСА_1 , в тому числі перший варіант по домовленості позивача з відповідачем (а. с. 198 203 т. 1).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.11.2006, з урахуванням ухвали Вінницького районного суду від 03.12.2007 про внесення виправлення в ухвалу від 22.11.2006, у цивільній справі № 2-83/2006р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя визнано мирову угоду, укладену 22.11.2006, згідно з якою сторони домовились про розподіл майна, що було спільною сумісною власністю подружжя, в тому числі житлового будинку. Сторонами не заперечується, що вказаними ухвалами було поділено саме житловий будинок АДРЕСА_1 . Та ОСОБА_3 виділено у власність в будинку наступні приміщення: прихожу 1-4 (поверх 1, Літ. А) з вхідними сходами в підвальне приміщення будинку; житлову кімнату 1-12 (поверх 2, літ. А.); житлову кімнату 1-13 (поверх 2, літ. А.); тамбур 1-5 (поверх 2, літ. А.); житлову кімнату 1-7 (поверх 2, літ. А.); кухня 1- 14 (поверх 2, літ. А.); частину коридору 1-6 (поверх 2, літ. А.); частину підвального приміщення ІІ (П/а, Літ. А); вхід в підвал І (П/а, Літ. А); балкон (поверх 2, літ. А.); балкон (поверх 2, літ. А.); веранду (літ. а). Частка ОСОБА_3 в житловому будинку складає 57/100 ідеальної частки будинку. Другому співвласнику ОСОБА_1 виділено у власність приміщення: комора 1-3 (поверх 1, літ. А.); гараж 1-2 (поверх 1, літ. А.); котельня 1-1 (поверх 1, літ. А.); житлова кімната 1-11 (поверх ІІ, Літ. А); туалет 1-10 (поверх ІІ, Літ. А); ванна 1-9 (поверх ІІ, Літ. А); житлова кімната 1-8 (поверх ІІ, Літ. А); частина коридору 1-6 (поверх ІІ, Літ. А); частина підвалу ІІ (П/А, літ. А.). Криницю залишено в загальному користуванні. Огорожу розділено, виділивши кожному зі сторін по 1/2 частці огорожі. Земельну ділянку було ухвалено розділити у відповідній частці до належної кожній стороні частки будинковолодіння. Приміщення, які були самовільно побудовані сторонами під час шлюбних відносин, а саме баня (сауна) «Д», сарай «Г», навіс «д», убиральня «б» після належного оформлення правовстановлюючих документів ухвалено передати у власність ОСОБА_1 .

Сторони домовились, що ОСОБА_3 зобов`язується не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вільному доступі з приміщення кухні 1-1 (поверх 1, Літ.А) через веранду ІІІ до криниці (№ НОМЕР_1 ). Було ухвалено які саме дії необхідно зробити сторонам для ізолювання приміщень на дві квартири (а. с. 12 18 т. 1).

Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого КП «ВООБТІ» станом на 16.08.2011, встановлено, які саме приміщення було надано кожному із співвласників житлового будинку, та їх розташування (а. с. 19 25 т. 1).

Відповідно до наявної в матеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_3 довідки КП «ВООБТІ» від 22.03.2019, адресованої ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , на земельній ділянці підприємством виявлено самочинно збудовані об`єкти нерухомості, а саме: веранда літ. «а», баня літ. «Д», навіс літ. «д», сарай літ. «Г», убиральня літ. «б», альтанка діт. «Е» (а. 86 інвентаризаційної справи). Відомості про прийняття їх до експлуатації в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні. Технічна інвентаризація будинковолодіння після його поділу між сторонами за наслідками затвердження мирової угоди також відсутня.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.06.2013, право власності на 51/100 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 07.06.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького РУЮ на підставі ухвали Вінницького районного суду Вінницької області № 2-83/2006 від 22.11.2006 (а. с. 41 т. 1).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.05.2019, право власності позивача ОСОБА_1 на 51/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано 07.06.2013, та право власності на інші 49/100 часток зазначеного будинку зареєстровано 20.01.2017 за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.01.2017. Земельна ділянка, кадастровий номер :02:007:0479, площею 0, 102 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_3 06.01.2017 на підставі рішення Стрижавської селищної ради № 29 від 21.12.2016 та 20.01.2017 вказана земельна ділянка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.01.2017 (а. с. 26 29 т. 1).

На запит адвоката Кашпрук О. В. ППВП «Еководземпроект» повідомило, що підприємством договір від 02.12.2015 на виконання робіт, акт виконаних робіт були надані ОСОБА_1 особисто на руки, документи, що підтверджують оплату вартості робіт, підприємству не надавались, згідно з наданих заяв 02.12.2015 ОСОБА_1 звертався до ППВП «Еководземпроект» із заявами про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж на земельну ділянку та виконання горизонтальної зйомки двох земельних ділянок (а. с. 240 246 т. 1). Приватним проектно-вишукувальним підприємством «Еководземпроект» надано диск з кадастровим планом земельної ділянки в електронному вигляді ОСОБА_1 , розташованої в АДРЕСА_1 (а. с. 197, 204 т. 1).

Згідно з копією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 , виготовленої Приватним проектно-вишукувальним підприємством «Еководземпроект», у 2015 році був розроблений кадастровий план поділу земельної ділянки відповідно до часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в будинковолодінні, а саме, земельну ділянку позивача ОСОБА_1 визначено площею 0,1035 га та запропоновано межі земельної ділянки відповідачки ОСОБА_3 площею 0,0995 га, виготовлено та передано на зберігання межові знаки позивачу, присвоєно кадастровий номер земельній ділянці позивача та встановлено її межі (а. с. 45 66 т. 1).

Рішенням Стрижавської селищної ради Вінницького району 12 сесії 7 скликання № 25 від 28.09.2016 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 площею 0,1035 га, кадастровий номер :02:007:0475, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 ) в межах населеного пункту смт. Стрижавка та передано її у власність ОСОБА_1 (а. с. 43 44 т. 1).

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.07.2016 земельна ділянка кадастровий номер :02:007:0475, площею 0,1035 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована Управлінням Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області 29.07.2016 на підставі Технічної документації із землеустрою, виготовленої 03.03.2015 ППВП «Еководземпроект» (а. с. 30 33 т. 1).

Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2016 право власності на земельну ділянку площею 0,1035 га, кадастровий номер 520655900:02:007:0475, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради 23.11.2016 за ОСОБА_1 (а. с. 42 т. 1).

Відповідно до копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, виготовленої ТОВ «Юридично-земельний альянс», на підставі рішень Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 23.03.2016 та 28.09.2016, розроблений кадастровий план земельної ділянки площею 0,1020 га, за адресою: АДРЕСА_1 , межі земельної ділянки закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками, власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено (а. с. 67 80 т. 1).

Рішенням Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 17 сесії 07 скликання № 29 від 21.12.2016 селищною радою затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 площею 0,0995 га, кадастровий номер :02:007:0479, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 ) в межах населеного пункту смт. Стрижавка та передано її у власність ОСОБА_3 (а. с. 177 т. 1).

Відповідно до копії акту про передачу межових знаків під охорону та нагляд за зберіганням від 16.04.2019, ОСОБА_2 прийняла від ТОВ ЮЗС «Альянс» на зберігання та охорону довгострокові межові знаки встановленого зразка в кількості 10 штук (а. с. 226 т. 1).

Листом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області від 22.01.2019 повідомлено позивачу ОСОБА_1 , що посадовою особою Департаменту встановлено, що ОСОБА_2 у садибному житловому будинку (2-й поверх) виконала роботи з перепланування приміщень, контроль за яким та вжиття відповідних заходів впливу не входить до повноважень Департаменту (а.с . 81 т. 1).

Відповідно до наданого позивачем експертного висновку ПП «Інвест-сервіс», проведено візуальний огляд огороджуючих конструкцій та з/бетонного перекриття житлового будинку по АДРЕСА_1 , зроблено висновок, що в несучих стінах, які є трьохшаровими: черепашник, утеплювач, облицювальна силікатна цегла, небезпечно пробивати будь-які отвори, особливо близько до місць перетину повздовжніх та поперечних стін, щоб не порушити їх міцність та стійкість. На момент обстеження будинок експлуатується за призначенням, тому будь-які дії з втручанням в несучі конструкції житлового будинку становлять небезпеку та зменшують несучу спроможність конструкцій (а. с. 164 т. 2).

Листом начальника Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Токарчук Г. Г. у відповідь на її звернення з приводу вжиття мір до ОСОБА_7 , який проводить ремонтно-будівельні роботи, а саме будує паркан на спірній території, повідомлено, що відносини, що склалися не відносяться до компетенції поліції (а. с. 82 т. 1). Відповідно до копії листа Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 05.06.2019, адресованого ОСОБА_1 , останньому було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів (а. с. 83 т. 1). Позивач звертався з листом до ОСОБА_2 з метою вирішення питання щодо врегулювання меж земельної ділянки 24.06.2019 (а. с. 88 т. 1). Згідно з копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.11.2020, позивач ОСОБА_1 потребує постійної сторонньої допомоги, йому встановлено першу «Б» групу інвалідності (а. с. 170 т. 2).

Згідно з наданої позивачем копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13.11.2019 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за матеріалами перевірки за зверненням ОСОБА_1 про те, що він вбачає ознаки підробки заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно, заяви про видачу копії ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 22.11.2006 та ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2007 (а. с. 34 т. 2). Відомості про повідомлення про підозру, наслідок розслідування кримінального правопорушення відсутні.

За клопотанням позивача судом була призначена експертиза. Відповідно до висновку експерта від 17.07.2020 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 58/59/20-21 експертом надано відповіді на поставлені питання:

1. На підставі проведеного дослідження, враховуючи результати проведеного натурного обстеження встановлено, що співвласники домоволодіння АДРЕСА_1 користуються приміщенням житлового будинку літ. «А», в цілому, на підставі Мирової угоди по справі 2-83/06 від 22.11.2006 (матеріали справи № 128/1670/19, арк. № 15, 16), але у співвласника 51/100 часток ОСОБА_1 доступ до частини підвалу ІІ та криниці № НОМЕР_1 на час проведення обстеження фактично відсутній. Також слід зауважити, що огороджуючі конструкції (перегородки) в приміщеннях: туалет 1-10 і ванна 1-9 демонтовані.

2. На підставі проведеного дослідження, враховуючи наявні матеріали, вимоги нормативно-правових актів з питань землеустрою та результати натурного обстеження, виходячи з конфігурації меж спірної земельної ділянки, яка відповідає параметрам технічної документації із землеустрою, розробленої ППВП «Еководземпроект» (матеріали справи № 128/1670/19, арк. № 45-46), на розгляд суду пропонуються варіанти № 1-3 встановлення порядку користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 , площею 0.2030 га. у співвідношенні на 51/100 та 49/100 частки співвласників, з урахуванням положень Мирової угоди по справі 2-83/06 від 22.11.2006 (а. с. 73 92 т. 2).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що в зазначений ним спосіб буде відновлено та дотримано права на землю кожного із співвласників будинковолодіння. Тобто позивачем при розгляді даної справи не доведено необхідності застосування такого крайнього заходу як позбавлення прав власності як самого позивача, так і відповідача по справі ОСОБА_2 на належні їм земельні ділянки.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивачем не доведено необхідності забезпечення його прав на обслуговування та доступ до відповідних частин будинковолодіння, в тому числі спільних із іншим співвласником, у спосіб, зазначений в заявлених позовних вимогах, а саме шляхом скасування низки рішень, визнання недійсним договору дарування та встановлення нового порядку користування земельною ділянкою, що має наслідком припинення права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельні ділянки, які набуті ними у 2016 та 2017 роках відповідно, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За змістом частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

В обґрунтування позовних вимог про скасування державної реєстрації земельних ділянок, скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання правочину недійсним, встановлення порядку користування земельною ділянкою позивач посилався на те, що ОСОБА_2 у садибному житловому будинку ( АДРЕСА_1 ) на 2-му поверсі виконала роботи з перепланування приміщень; перекрила запірний кран на водопровідній трубі, яка за допомогою насосної установки забезпечує подачу води до приміщення 1-1 котельної, хоча по суті є кухнею; вчинила спробу відрізати вузол обліку газу 9лічильник), належний ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 заборонила доступ ОСОБА_1 до криниці № НОМЕР_1 через приміщення котельної (кухні) 1-1 і через деякий час з чоловіком поставила паркан між земельними ділянками; частина підвалу, виділена згідно ухвали Вінницького районного суду позивачу, знаходиться на земельній ділянці, належній ОСОБА_2 ; на вікно встановлені грати, внаслідок чого вікно не можна відкрити повністю; криниця знаходиться у веранді якою користуються сусіди, у зв`язку з чим відсутній доступ до криниці, що унеможливлює користуватися нею.

Відповідно до частини першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Набуття у визначеному законом порядку права приватної власності на будівлю або споруду, створює правові підстави для переходу права на земельну ділянку до власника об`єкта нерухомості, що розташований на ній, у розмірі відповідно до положень статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України на підставі правочину з придбання майна, відповідно до принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц).

Після визнання мирової угоди ОСОБА_3 та ОСОБА_1 судом, згідно з якою сторони домовились про розподіл майна, що було спільною сумісною власністю подружжя, в тому числі житлового будинку, встановлено порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, зареєстровано за сторонами право власності на відповідні частки зазначеного будинку.

Питання щодо врегулювання меж земельної ділянки та поділу земельної ділянки було вирішено між співвласниками житлового будинку при виготовленні технічної документації також в добровільному порядку.

Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2016 право власності на земельну ділянку площею 0,1035 га, кадастровий номер 520655900:02:007:0475, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради 23.11.2016 за ОСОБА_1 Земельна ділянка, кадастровий номер :02:007:0479, площею 0, 102 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_3 06.01.2017 на підставі рішення Стрижавської селищної ради № 29 від 21.12.2016 та 20.01.2017 вказана земельна ділянка зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.01.2017.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Саме власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Обраний спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав та інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки судом не встановлені обставини (факти) неправомірності набуття сторонами права власності на зазначені земельні ділянки, а тому надавши правову оцінку обставинам справи щодо вчинення перешкод позивачу у користуванні і обслуговуванні належного йому на праві власності та спільного користування майну, якими обґрунтовувалися вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновку суду першої інстанції по суті вирішення спору та не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не надана належна правова оцінка доказам позивача, проте, як зазначено вище, підставою для відмови є обрання позивачем неналежного способу захисту, а не встановлення районним судом факту недоведеності позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2021 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. М. Стадник

В. В. Сопрун