Провадження № 2/641/590/2021 Справа № 641/8937/20
15 квітня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Музиченко В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Думчикової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від пред,явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 2005 року. Від цих стосунків у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_3 . Відповідач обіцяв одружитись після народження дитини, проте після народження доньки він постійно знаходив якість причини, щоб не реєструвати офіційно їх шлюб. Сімейне життя було складним не тільки із - зі непорозумінь, але й відповідач практично не заробляв гроші. З останньої роботи відповідача вигнали, тому, що він зловживав спиртнии напоями. Відповідач мав нестабільний заробіток, працював періодично, кудись виїзджав, казав не заробітки, де саме був не казав, приїзжав без грошей, не в адекватному стані. У зв,язку з його поведінкою вона повинна була робити все сама, в тому числі забезпечувати доньку, на цьому фоні вони сварились. Вона з грудною дитиною вимущена була шукати роботу для забезпечення свого забезпечення та доньки. Доньку она влаштувала до дитячого садочку і пішла на роботу. Поступово відповідач, все менше і менше став цікавитись донькою, проте вона вважала що у них сім,я та чекала на покращення відносин. На батьківські збори чи на жодну важливу для дитини подію, відповідач ніколи не приходив. Свого житла вона не мала, тому, винайняла квартиру, оплачувала найм вона теж самостійно, без матеріальної участі батька дитини. Відповідач нічого не заробляв і просто жив з ними за її рахунок, практично не давав грошей на харчування, одяг, дозвілля їх доньки, став зловживати алкоголем. З цих підстав у них почались сварки. А через деякий час відповідач залишив сім,ю. Остаточно вони розійшлися у 2017 році. Відповідач чудово знав, де вона з донькою проживає, він знав їх телефони, знав адресу її батьків, проте з донькою він не виявив бажання поспілкуватись, що було звичайно травмою для дитини, бо донька знала хто її батько та все розуміла. Вона була вимущена багато працювати, щоб мати можливість забезпечити доньці пристойне існування, забезпечити отримання нею освіти, забезпечити належний фізичний та розумовий розвиток, організувати дозвілля. Їх донька відвідувала танцювальні гуртки.Також вона сама оплачувала заняття танцями, купувала необхідні таньцювальні костюми та взуття, поїздки на змагання, бо розуміла, що їй потрібен додатковий фізичний і естетичний розвиток. Відповідач ніколи не відводив ОСОБА_3 до школи, не ходив на батьківські збори, не приймав участь у дитячих заходах, не допомагав з уроками, не їздив з донькою на танцювальні змагання, не займався її доглядом, коли вона хворіла і не відводив до лікаря у поліклініку, не водив на прогулянки на природу, у парки, на атракціони, не гуляв з нею навіть біля будинку на дитячому майданчику, взагалі не виконував свої батьківські обов,язки, не подавав позитивного прикладу батька та чоловіка. Так само, відповідач жодного матеріального утримання дитини також не надає. Добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини. Відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, у нього на утриманні нікого не має, однак аліменти на утриманні доньки не платить.
Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися до суду із позовом.
Ухвалою судді від 08 грудня 2020 року по вищевказаній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року задоволено клопотання представника позивача про виклик і допит свідків та закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового засідання.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав.
Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У судове засідання представник третьої особи Департаменту управління служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, в наданих до суду письмових поясненнях просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримав.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які повністю підтвердили пояснення позивача, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується виданим свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 21.02.2020 року.
Згідно листа комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 1» Харківської міської ради від 20.08.2020 року вбачається, що вихованням та піклуванням про стан здоров`я дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуються мати дитини, батько ОСОБА_2 до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 1» Харківської міської ради з дитиною не звертався.
Відповідно довідки ХЗОШ №78 від 13.08.2020 року вбачається. що батько ОСОБА_2 з сім,єю не проживає.За роки навчання ОСОБА_3 у ХЗОШ № 78 батьківські збори не відвідував, не приймав участь у організації екскурсій класу, не повідомляв класного керівника про відкриті лікарняні листи на доньку, успіхами у навчанні доньки не цікавився, не телефонував класному керівнику або адміністрації школи, дитина ніколи не розповідала,що батько їй допомагав з домашнім завданням, а також проводив з нею дозвілля.
Відповідно довідки КЗ « Центр дитячої та юнацької творчості № 4 Харківської міської ради» від 12.08.2020 року № 02-14/69 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно є вихованкою гуртка спортивного бального танцю з 01.09.2017 року по 13.03.2020 року.
Відповідно довідки № 007 від 14.08.2020 року Школи естрадного танцю « Капітан Джексон» вбачається, що батько ОСОБА_3 з сім,єю не проживає, за час навчання ОСОБА_3 у Школі естрадного танцю працівники студії не бачили його, він нікому не дзвонив на телефон, щоб дізнатись про успіхи доньки, оплату за заняття у Школі вносить мати ОСОБА_1 .
Відповідно до висновку Департаменту управління служб у справах дітей Харківської міської ради № 462 від 09.09.2020 року, виходячи з інтересів дитини Департамент управління служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями частин 1,4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов`язків з незалежних від неї причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Отже, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз`яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками.
Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків - відсутні. Відповідач байдужий до життя, стану здоров`я та розвитку своєї дитини, не цікавиться її життям. Тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України, ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженця м. Луганськ, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомий, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, ЄРДПОУ 26489104, місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Суддя: В. О. Музиченко