ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9885/20

Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/700/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

учасники справи: позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнко Олександр Сергійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2021 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складання повного рішення 24.02.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання іпотечних зобов`язань припиненими та зняття заборони з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Кравченко В.В. звернувся з позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання іпотечних зобов`язань припиненими та зняття заборони з нерухомого майна. В обгрунування посилався на те, що 05.05.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 014/13-9999/69374, згідно умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 60 000,00 доларів СПІД із сплатою 15 % річних строком до 04.05.2015.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2015 з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором в розмірі 17696,36 доларів СІМА (в еквіваленті по курсу НБУ 279739,41 грн), та 2797, 39 грн у відшкодування понесених судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19.07.2016 заочне рішення суду першої інстанції від 29.04.2015 змінено та викладено другий абзац рішення суду першої інстанції, згідно якого стягнуто на користь ПАТ Райффайзен Банк Аваль з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 15005 доларів США 25 центів, з них заборгованість за кредитом в розмірі 13799.75 доларів США та 1205.50 доларів США заборгованість за відсотками та 19056,23 гривень пені.

На підставі вказаного судового рішення Центральним відділом ДВС міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відкрито виконавче провадження.

В рахунок забезпечення кредитного зобов`язання 07.05.2008 між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, предметом якого є трьох кімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , котра належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Крім того, 07.05.2008 між банком та ОСОБА_3 в рахунок забезпечення кредитного зобов`язання було укладено Договір іпотеки, предметом якого є двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

У позові позивач посилається на рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.02.2020, згідно якого у задоволенні позовних вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено в повному обсязі. Зазначає, що вказаним судовим рішенням встановлено, що банк в повному обсязі задовольнив свої вимоги як кредитора шляхом звернення у 2015 році до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до позичальника ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, що свідчить про припинення іпотечного зобов`язання у позивачів перед банком.

Таким чином, іпотечне зобов`язання порушує законні права позивачів на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У позові позивачі просять визнати припиненими іпотеку та зобов`язання за Договором іпотеки нерухомого майна реєстровий №1910, який було укладено 07.05.2008 між ВАТ (на даний час - АТ) «Райффайзен Банк Аваль» з однієї сторони та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнко О.С. і зареєстрований в реєстрі за №1910;

припинити та скасувати запис про реєстраціє іпотеки, реєстраційний номер обтяження № 7173806; тип обтяження: іпотека; зареєстровано 13.05.2008, реєстратор: Приватний нотаріус Пантелеєнко О.С.; підстава обтяження: договір іпотеки № 1910 від 07.05.2008. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнко О.С.; об`єкт обтяження: квартира, трикімнатна квартира, загальною площею 59,6 кв.м. адреса АДРЕСА_1 , номер РПВН: 6838228; Іпотекодержатель: ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»; Іпотекодавець: ОСОБА_2 ; Іпотекодавець: ОСОБА_1 ; боржник за основним зобов`язанням: ОСОБА_4 ;

припинити та скасувати запис про реєстрацію обтяження тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: № 7147632; зареєстровано: 07.05.2008 16:52:05 за № 7147632 реєстратором: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнко О.С.; підстава обтяження: договір іпотеки, 1910, 07.05.2008, Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнко О.С.; об`єкт обтяження: квартира, трикімнатна, загальною площею 59,6 кв.м. адреса АДРЕСА_1 , номер РПВН: 6838228; Власник: ОСОБА_2 ; Власник: ОСОБА_1 ; додаткові дані: зареєстровано в реєстрі заборон за р. № 1911/51.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання іпотечних зобов`язань припиненими та зняття забороно з нерухомого майна, відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що пропуск іпотекодержателем загального строку позовної давності для звернення до суду з позовом, а також відмова суду в зверненні стягнення на предмет іпотеки не тягнуть за собою припинення зобов`язань, що виникли за договором іпотеки, інших обставин, передбачених статтею 17 ЗУ «Про іпотеку» або іншими нормами цього Закону, що дають підстави для припинення іпотеки, позивачі не зазначають.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Кравченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2021, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги судом першої інстанції ухвалено помилкове судове рішення, яке є необгрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи та наданим стороною позивача письмовим доказам, а саме рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є аналогічним доводам позовної заяви, крім того, посилається, що згідно судового рішення із позичальника ОСОБА_4 вже було стягнуто борг за основним зобов`язанням, тобто банком, фактично, реалізовано своє право на судовий захист від неправомірних дій позичальника (прострочення сплати кредиту), а також при наявності судового рішенням, яким банку відмовлено у зверненні стягнення на предмет іпотеки, зберігається формальне існування іпотечних зобов`язань, якими порушуються права позивачів на вільне володіння та розпорядження своїм майном, тобто порушення їх конституційне право власності.

Зазначає, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.02.2020 встановлена обставина відсутності у банку в розмумінні приписів ЗУ «Про іпотеку» законних правових підстав для задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, як внаслідок пропуску строків позовної давності, так і внаслідок того, що банк обрав інший спосіб захисту свого порушеного права, а саме шляхом пред`явлення у 2015 році позову до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2015, а також відповідною постановою суду апеляційної інстанції у цій справі.

В обгрунтування апеляційної скарги заявник посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду в постановах від 04.04.2018 в справі № 817/1048/16, від 04 .09.2018 в справі № 823/2042/16, від 16.01.2019 в справі № 755/9555/18 та від 26.02.2010 в справі №304/284/18.

Посилається на рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.02.2020, яким АТ "Райффайзен Банк Аваль" в повному обсязі задовольнило свої вимоги як кредитора шляхом звернення у 2015 році до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до позичальника ОСОБА_4 про стягнення заборогованості, на власний розсуд розпорядилось своїми правами щодо обрання способу захисту свого порушеного права внаслідок допущеної позичальником заборгованості, а звернувшись лише у 2020 році з позовом до іпотекодавців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропустило відповідні строки позовної давності, що, в свою чергу, свідчить про припинення іпотечних зобов`язань між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та АТ "Райффайзен Банк Аваль".

Отже, банк в повному обсязі задовольнив свої вимоги як кредитора, що в свою чергу свідчить про припинення як основного - кредитного зобов`язання, так і зобов`язань забезпечених іпотекою.

Представник позивачів у скарзі зазначає, що він звертався до банку з вимогою щодо позасудового врегулювання спору, в якій просив вжити заходів щодо припинення іпотечних зобов`язань за договором іпотеки, укладеного 07.05.2008 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , проте, відповіді надано так і не було.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 05.05.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 014/13-9999/69374, відповідно до п. 1.1 якого, позичальнику було надано кредит у розмірі 60 000,00 доларів СПІД із сплатою 15 % річних строком до 04.05.2015 (а.с. 17-18).

07.05.2008 в рахунок забезпечення вказаного вище кредитного договору між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, предметом якого є трьох кімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , котра належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності.

07.05.2008 між банком та ОСОБА_3 в рахунок забезпечення кредитного зобов`язання було укладено Договір іпотеки, предметом якого є двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2015 з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором в розмірі 17696,36 доларів США (в еквіваленті по курсу НБУ 279739,41 грн), та 2797, 39 грн у відшкодування понесених судових витрат (а.с. 27-28).

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19.07.2016 заочне рішення суду першої інстанції від 29.04.2015 змінено та викладено другий абзац рішення суду першої інстанції, згідно якого стягнуто на користь ПАТ Райффайзен Банк Аваль з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 15005 доларів США 25 центів, з них заборгованість за кредитом в розмірі 13799.75 доларів США та 1205.50 доларів США заборгованість за відсотками та 19056,23 гривень пені (а.с. 29-32).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.02.2020, згідно якого у задоволенні позовних вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено в повному обсязі (а.с. 34-35).

02.11.2020 позивачі звернулися до суду з позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання припиненими зобов`язань, що виникли за Договором іпотеки нерухомого майна від 07.05.2008; припинення та скасування запису про реєстрацію іпотеки квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер обтяження 7173806); припинення та скасування запису про реєстрацію обтяження заборони на нерухоме майно (квартира АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер обтяження 7147632); відшкодування відповідачем понесених позивачами судових витрат по сплаті судового збору та на правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.02.2020 відповідачу відмовлено в зверненні стягнення на предмет іпотеки, та посилався на пропуск відповідачем строку позовної давності для звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що пропуск іпотекодержателем загального строку позовної давності для звернення до суду з позовом, а також відмова суду в зверненні стягнення на предмет іпотеки не тягнуть за собою припинення зобов`язань, що виникли за договором іпотеки, інших обставин, передбачених статтею 17 ЗУ «Про іпотеку» або іншими нормами цього Закону, що дають підстави для припинення іпотеки, позивачі не зазначають.

З такими висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні матеріалів справи, доказів, наданих суду першої інстанції та відповідають вимогам чинного законодавства.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України "Про іпотеку", до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Отже, слід дійти висновку про те, що Закон України "Про іпотеку" є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України "Про іпотеку" містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку", пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі N 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 522/407/15-ц).

Сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора щодо стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку"(Постанова Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі N 522/12443/17-ц (провадження N 61-45674св18).

З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги з посиланням на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2015 (цивільна справа № 750/2967/15-ц), яким позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/13-9999/69374 від 05.05.2008 у розмірі 17696,36 доларів США в еквіваленті по курсу НБУ 279739,41 та стягнення судових витрат, а також рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 19.07.2016 по справі № 750/2967/15-ц, яке набрало законної сили, та яким змінено та викладено другий абзац рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_4 за договором № 014/13-9999/69374 від 05.05.2008 у розмірі 15005,25 доларів США , з них заборгованості за кредитним договором у розмірі 13799,75 доларів СЄША та 1205,50 доларів США заборгованості за відсотками та 19056,23 грн. а також рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.02.2020 (цивільна справа № 750/9897/19), яким відповідачу відмовлено в зверненні стягнення на предмет іпотеки з підстав пропуску ним загального строку позовної давності, встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України (а.с. 35, 35), не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Як і посилання в апеляційній скарзі, щодо не отримання відповіді на лист від 06.10.2020 представником позивачів, який було направлено до відповідача щодо позасудового врегулювання спору № 0310-Л/ДВ у якому скаржник просив вжити заходів щодо припинення іпотечних зобов`язань за договором іпотеки, укладеного 07.05.2008 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції і висновки скаржника щодо задоволення вимог у повному обсязі банком враховуючи наявність рішення про стягнення боргу, оскільки, як скаржник посилається в апеляційній скарзі на даний час рішення про стягнення заборгованості на даний час перебуває на примусовому виконанні у Центральному відділі ДВС міста Чернігів Головного Територіального управління юстиції у Чернігівській області виконавче провадження № АСВП-54694831.

Проведений аналіз норм законодавства та встановлені фактичні обставини свідчать про відсутність підстав для припинення договору іпотеки, передбачених статтею 17 Закону України "Про іпотеку", а відтак, іпотека залишається дійсною.

Таким чином, врахувавши наведені норми чинного законодавства, правові позиції Великої Палати Верховного Суду, встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, районним судом правильно відмовлено у визнанні іпотечних зобов`язань припиненими та зняття заборони з нерухомого майна.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 15.04.2021.

Головуючий Судді: