Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/102/21
Провадження № 2/499/186/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 квітня 2021 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., за участю секретаря судового засідання Кирилової С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, у залі суду цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий.

05 лютого 2021 року ОСОБА_3 (далі - також представник) в інтересах ОСОБА_1 (далі - також позивач, ОСОБА_1 ) подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 (далі - також відповідач) про відшкодування збитків у порядку регресу у розмірі 2000 гривень, витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень та судові витрати у розмірі 908 гривень 80 копійок (далі - також позовна заява).

У позовній заяві представник позивача зазначає таке: 25 травня 2018 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вусо» (далі - також СК «Вусо») та ОСОБА_4 (далі - також ОСОБА_4 , страхувальник, потерпілий) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту №5-01 (далі - також Договір страхування) предметом якого були майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Hundai», державний номер НОМЕР_1 (далі - також автомобіль 1); за Договором страхування СК «Вусо» взяло зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування; 11 вересня 2018 року сталася дорожньо транспортна пригода (далі - також ДТП), за участю автомобіля 1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «DAF», державний номер НОМЕР_2 (далі - також автомобіль 2) під керуванням відповідача; СК «Вусо» відповідно до Договору страхування, на підставі страхового акту від 26 вересня 2018 року № 09307-02 (далі - також страховий акт), сплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 4620 гривень; цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в СК «Вусо» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким розмір безумовної франшизи складає 2000 гривень; 10 березня 2020 року СК «Вусо» та позивач уклали договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, тому останній отримав право вимоги за позовом.

Відповідач не подав до суду відзив проти позову.

2. Суд, з приводу неявки в судове засідання сторін, зазначає таке.

Позивач до судового засідання не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи.

11 березня 2021 року представник позивача подав до суду заяву в якій зазначив, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи, що підтверджується довідкою про причини повернення конверту з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

3.Процесуальні рішення та дії у справі такі.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 09 березня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а учасникам справи роз`яснено право подати до суду відзив, відповіді на відзив, заперечення та обов`язок подати до суду докази.

4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі.

23 травня 2018 року СК «Вусо» та ОСОБА_4 уклали Договір страхування, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем 1. Відповідно до умов Договору страхування СК «Вусо» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування (а.с. 16 - 22).

Розмір франшизи за умови, що особа винна у скоєнні ДТП встановлена, і ця особа не водій застрахованого ТЗ становить 0 відсотків (підпункт 4.1.1 пункту 4.1 Договору страхування).

Франшиза за договором є безумовною, обчислюється від страхової суми (але не менше 500 гривень, якщо франшиза за застрахованим ризиком не дорівнює 0) і застосовуються по будь-якому страховому випадку (пункт 4.2 Договору страхування).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_4 є власником автомобіля 1 з 23 травня 2018 року (а.с. 27).

11 вересня 2018 року приблизно об 08 годині 50 хвилин у місті Одеса по вулиці Миколаївська дорога 203, сталося ДТП за участю автомобілів 1 та 2, внаслідок якої автомобіль 1 отримав механічні пошкодження, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (далі - також європротокол). Європротокол, який підписано ОСОБА_4 та відповідачем, містить відомості, що ДТП сталася через порушення правил дорожнього руху відповідачем, який вину свою визнав, європротокол не оспорював (а.с. 23).

11 вересня 2018 року ОСОБА_4 повідомив СК «Вусо» про настання страхового випадку та просив виплатити страхове відшкодування за договором страхування (а.с. 24-26).

СК «Вусо» відповідно до Договору страхування, на підставі страхового акту, виходячи з платіжного доручення № 21794 від 27 вересня 2018 року (далі - також платіжне доручення) виплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 4620 гривень (а.с. 30, 31).

10 березня 2020 року між СК «Вусо» та позивачем укладено договір, відповідно до якого СК «Вусо» відступає (передає), а позивач отримує право вимоги до відповідача про відшкодування у порядку регресу збитків завданих СК «Вусо» за Договором страхування (а.с. 10-15).

5.Норми права, які застосував суд такі.

Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (частина 2 статті 4 Цивільного кодексу України, далі - також ЦК).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (частина 1 статті 979 ЦК).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (частина 1 статті 993 ЦК).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (частина 1 статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі - також Закон № 1961-IV).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (частина 1 статті 6 Закону № 1961-IV).

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (частина 1 статті 12 Закону № 1961-IV).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (частина 1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (частина 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV).

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку (частина 2 статті 9 Закону України «Про страхування»).

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (частина 18 статті 9 Закону України «Про страхування»).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (частина 1 статті 27 Закону України «Про страхування»).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи частина 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, далі - також ЦПК).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК).

6. Мотиви з яких виходив суд задовольняючи позовні вимоги.

Системний аналіз норм зазначених у пункті 5 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що франшиза це частина збитків, попередньо прописаних в договорі, які не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування в разі виникнення страхового випадку.

Суд зауважує, що франшиза є частиною можливої шкоди, що може бути заподіяна майновим інтересам страхувальника, яка залишається на відповідальності самого страхувальника і не підлягає відшкодуванню страховиком. Через те, що розмір франшизи означає частину збитку, який не відшкодовується страховиком, її конкретне значення визначається в договорі страхування на підставі згоди сторін. Франшиза звичайно встановлюється в абсолютній величині або у відсотках від страхової суми. Безумовна франшиза означає, що страховий збиток за будь-яких умов завжди відшкодовується за відрахуванням встановленого відсотка франшизи. Якщо розмір збитку менше безумовної франшизи, страхова виплата не здійснюється.

Відповідно до положень частини 1 статті 982 ЦК відносини щодо умов страхування визначаються актами цивільного законодавства, зокрема ЦК, Законом № 1961-IV, Законом України «Про страхування», тому до спірних правовідносин застосувуються саме спеціальні норми Закону № 1961-IV та Закону України «Про страхування».

Поняття «франшиза» міститься у статті 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Застосування франшизи передбачено статтями 12, 36 Закону № 1961-IV, згідно з якими розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка відшкодовується саме потерпілому, у випадку, якщо франшиза була передбачена договором страхування.

Суд констатує, що СК «Вусо» здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 4620 гривень, на підставі Договору страхування, за яким безумовна франшиза встановлена у розмірі 0 гривень, тому, щодо відшкодування розміру франшизи право вимоги у позивача не виникає.

Суд звертає увагу, що позивач не подав до суду належного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладеного між СК «Вусо» та відповідачем, за яким, як стверджує позивач франшиза встановлена у розмірі 2000 гривень.

Незважаючи на це, суд відмічає, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, в тому числі й відшкодування розміру франшизи, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності визначеного статтяю 3 Закону 1961-IV.

Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК, та статтею 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суд наголошує, що відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, уклавши відповідний договір з СК «Вусо», яке взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, також сплатити на користь потерпілого страхове відшкодуванні за Договором страхування.

Відтак, страховиком, як відповідача, так і потерпілого є таж особа, тобто СК «Вусо», яке і має взяти на себе виконання обов`язку відповідача щодо компенсації суми франшизи, у межах суми страхового відшкодування.

7. Суд застосовує таку практику Верховного Суду.

Такі висновки, узгоджуються з правовими позиціями викладеними Верховним Судом у постановах від: 04 липня 2018 року № 755/18006/15-ц; 17 квітня 2019 року №520/10265/16-ц;

8. Висновок суду такий.

З огляду на зазначене суд доходить висновку щодо відмови у задоволенні позовної заяви.

9. Розподіл між сторонами судових витрат такий.

Виходячи з приписів частини 1 статті 137 ЦПК, частини 1 статті 141 ЦПК судові витрати покладаються на позивача оскільки у позові відмовлено.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265 ЦПК, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, через Іванівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

Повне судове рішення складене 15 квітня 2021 року.

СуддяО. О. Кравчук