КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1913/2021 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

Розглянули у порядку письмового провадження в приміщенні Київського

апеляційного суду

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року

в справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова"

про стягнення шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши матеріали справи,

обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року задоволено позов ПрАТ "СК "АРКС" до ОСОБА_1 , третя особа - ПрАТ "СК "Нова" про стягнення шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК "АРКС" витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 44 896, 27 грн., судові витрати в розмірі 1921 грн., а всього 46 817, 27 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного судового рішення, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Позивач та третя особа не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 28 жовтня 2016 року між ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №90317а6кпа, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Volkswagen" державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 85-91).

08 січня 2017 року о 11 год. 30 хв. в місті Києві на перехресті проспектів Степана Бандери та Оболонського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Volkswagen" державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 та автомобіля "Toyota" державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 .

Внаслідок зазначеної вище ДТП вказані вище автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

З матеріалів справи вбачається, що учасниками ДТП було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому задокументовано, що відповідач визнав свою вину у вчиненні вказаного вище ДТП, що в подальшому учасниками справи не оспорювалось.

ПрАТ "Страхова компанія "АРКС", як страховиком, відповідно до взятих за договором страхування від 28 жовтня 2016 року зобов`язань, на підставі страхового акту №АХА2187345 від 23 січня 2017 року (а.с. 7) було здійснено страхову виплату у розмірі 44 896, 27 грн., що підтверджується платіжним дорученням №300867 від 24 січня 2017 року (а.с. 21).

Позивач направив на адресу відповідача лист-претензію від 26 травня 2017 року №2331 АХА/АГ стосовно відшкодування збитків (а.с. 73).

Згідно акту огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції від 20 січня 2017 року, вартість ремонту автомобіля "Volkswagen" становить 44 896, 27 грн. (а.с. 67-70).

Посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП, відповідно до ЦБД МТСБУ не була застрахована, позивач посилаючись на положення ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" просив стягнути з відповідача шкоду в розмірі 44 896, 27 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із їх доведеності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, яка кореспондується із ст. 16 Закону України "Про страхування" визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України; п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 22 Закону України про ОСЦПВВНТЗ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоро`вю, майну третьої особи.

Як було встановлено судом, позивач здійснив страхову виплату на підставі страхового акту №АХА2187345 від 23 січня 2017 року у розмірі 44 896, 27 грн.

Згідно із с. 993 ЦК України, яка кореспондується із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги (регресу), яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, враховуючи зазначене, право вимоги у стягненні виплаченого страхового відшкодування правомірно перейшло до ПрАТ "СК "АРКС".

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ "СК "Нова", а тому саме АТ "СК "Нова" має відповідати за заподіяну шкоду.

Колегія суддів не погоджується із твердженням відповідача з огляду на наступне.

Звертаючись до суду із позовом та на підтвердження вимог щодо обов`язку винної особи відшкодувати спричинену під час ДТП шкоду позивач надав виписку (довідку) МТСБУ, що поліс № АЕ/8230605 ОСЦПВВНТЗ не дійсний.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до 5.9. Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до відкритої інформації відносяться відомості про наявність чи відсутність в базі даних договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння ДТП та відомості про страховика, який уклав відповідний договір страхування. Відкрита інформація надається користувачам шляхом доступу через мережу Інтернет до відповідного інформаційного ресурсу, та/або в порядку, передбаченому чинним законодавством про звернення громадян, та/або відповідно до укладених договорів з МТСБУ.

Згідно наданої представником позивача роздруківки перевірки чинності полісу внутрішнього ОСЦПВВТЗ від 04.12.2018 року - поліс № АЕ8230605 не знайдено, а бланк, що облікований страховиком - не використано (а.с. 109).

З наявної у матеріалах справи відповіді МТСБУ від 18 серпня 2020 року наданої відповідачу вбачається, що відомості ЦБД МТСБУ не впливають на валідність полісів, укладених в паперовій формі, а мають виключно інформативний характер. Таким чином, відсутність в ЦБД МТСБУ інформації щодо забезпеченості транспортного засобу на дату ДТП може бути результатом невнесення страховиком відповідної інформації в ЦБД МТСБУ (а.с. 111).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що він мав на момент ДТП чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8230605, а тому, суб`єктом, який має задовольнити вимоги позивача є АТ "СК "Нова", яка є страховиком позивача.

Однак, колегія суддів не погоджується із твердженням відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач надав лише ксерокопію страхового полісу № АЕ8230605 від 22 березня 2016 року щодо цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , яка належним чином не посвідчена, а тому не може бути прийнята колегією суддів.

Колегія суддів зазначає, що перевірити в інший спосіб наявність чи відсутність чинного договору ОСЦПВВНТЗ неможливо.

Таким чином, враховуючи зазначене, твердження відповідача про те, що його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в АТ "СК "Нова" не знайшли свого підтвердження.

Також, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не доведено дійсної вартості матеріального збитку.

Колегія суддів не погоджується із вказаним твердженням апелянта з огляду на наступне.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження виконання робіт, необхідних для ремонту пошкодженого під час ДТП транспортного засобу позивачем надані акт огляду транспортного засобу та ремонтна калькуляція від 20 січня 2017 року, згідно якої вартість ремонту автомобіля становить 44 896,27грн.

Відповідачем жодного доказу на спростування даної суми не надано.

Також, колегією суддів встановлено, що відповідач не звертався до суду із клопотанням про призначення експертизи для спростування суми ремонту автомобіля ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що посилання відповідача на ст. 29 Закону про ОСЦПВВНТЗ, відповідно до якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, стосується відшкодування таких витрат страховою компанією, а не винною особою. Саме така правова позиція була висловлена Верховним судом України у справі № 6-691цс15 від 02 грудня 2015року, відповідно до якої правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновленого ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Виходячи з цього, навіть у разі виплати страхового відшкодування на винну особу покладається обов`язок щодо відшкодування шкоди у повному обсязі відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1194 ЦК України).

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, стосовно того, що з відповідача, як з відповідальної за збитки особи, на користь позивача підлягає стягненню сплачена позивачем в якості страхового відшкодування шкода у розмірі 44 896, 27 грн.

Таким чином, судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384, ч.1 ст.369 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: