Справа № 471/429/20
Провадження №6/471/6/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. смт. Братське

Братський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Скарницької І.Б., за участю секретаря Бондарчука С.М., розглянувши подання Братського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу,

ВСТАНОВИВ:

Братський районний відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу.

Своє подання державний виконавець мотивує тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 64061872 згідно виконавчого листа № 471/429/20 від 05.11.2020 р., виданого Братським районним судом Миколаївської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк, загальна сума складає 113 925,65 грн. Під час виконання виконавчого провадження державним виконавцем направлено запити до органів, що реєструють право власності. Неодноразово надсилалися лист про вимоги державного виконавця з роз`ясненням боржникові наслідки неявки та не сплати боргу, але жодного разу він не з`явився. Виходячи з вище сказаного неможливе виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України. Боржником рішення суду не виконується. Боржник ухиляється від виконання, але має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця

Дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України Про порядок виїзду в в`їзду в Україну громадян України (надалі - Закон).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках - якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (п. 5).

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з чим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних права та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням слід розуміти, як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадження, коли виконати цей обов`язок є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів подання, у боржника є заборгованість на загальну суму 113 925, 65 грн.

Державним виконавцем було відкрито виконавчі провадження, проте доказів отримання боржником копій постанов про відкриття виконавчих проваджень суду не надано, оскільки рекомендовані повідомлення в матеріалах справи відсутні, як і повідомлення про виклик боржника та направлення листів про вимоги державного виконавця з роз`ясненням боржникові наслідків неявки та не сплати боргу.

Так, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження факт, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього виконавчим листом. Також державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що боржник свідомо вчиняє дії або бездіяльність, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», відсутні дані про отримання викликів боржником - отримання боржником поштової кореспонденції, результатів розшуку боржника, наявність у останнього закордонного паспорту та що він має реальний намір виїзду за кордон та причини такого виїзду полягають в ухиленні від виконання вказаних зобов`язань.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Згідно положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б свідчили про те, що божник має реальний намір виїзду за кордон та причини такого виїзду полягають в ухиленні від виконання вказаних зобов`язань суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Братського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку ст. 354 ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяІ.Б. Скарницька