Справа № 647/342/21
№ провадження 2/647/242/2021
20.04.2021 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого-судді: Корсаненкової О.О.
за участю секретаря: Степанюк М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 647/342/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
учасники справи:
У лютому 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири на праві приватної власності, вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . У даній квартирі, крім ОСОБА_1 та її доньки, зареєстрований колишній чоловік позивача ОСОБА_2 , який фактично не проживає за вказаною адресою понад один рік. Відповідач житлом не користується, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в його утриманні. Крім того, його реєстрація в даній квартирі, перешкоджає ОСОБА_1 в повній мірі розпоряджатися своїм майном, а саме остання позбавлена можливості оформити субсидію по оплаті комунальних послуг. У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 09.02.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Судове засідання від 04.03.2021 року було відкладено для виклику відповідача через відсутність відомостей про його належне повідомлення про час та місце судового розгляду.
В судовому засідання від 31.03.2021 року було оголошено перерву для виклику відповідача та свідка.
В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити, оскільки з відповідачем вона офіційно розлучена більше року, проте близько двох років вони не проживають разом, спільних дітей від шлюбу не мають. ОСОБА_2 зібрав усі свої речі, а також деякі речі ОСОБА_1 та пішов, перешкод у користуванні квартирою йому не чинилось. На сьогоднішній день у ОСОБА_1 відсутні відомості про місце проживання колишнього чоловіка, оскільки вони не спілкуються.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.03.2010 року, є власницею квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації № 25888372 від 16.04.2010 року та витягом з Державного реєстру правочинів № 8383771 від 30.03.2010 року (а.с. 6-8).
У квартирі АДРЕСА_1 , як вбачається з довідки виконавчого комітету Бериславської міської ради зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).
Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16.12.2014 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 121. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_1 » (а.с. 12)
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 04.01.2020 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 01. Після розірвання шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_1 » (а.с. 10).
Із свідоцтва про зміну імені вбачається, що 06.01.2021 року ОСОБА_1 , змінила ім`я на ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис № 01 (а.с. 11).
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_1 з 2012 року, оскільки вони разом працювали. Зазначала, що позивач вийшла заміж за ОСОБА_2 , але шлюб тривав недовго. Після повернення ОСОБА_1 з-за кордону, де остання працювала, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. В результаті цього, ОСОБА_2 забрав з квартири побутову техніку та всі свої речі. З січня 2020 року відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не проживає та взагалі не з`являвся.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що її донька навчалася та досі товаришує із донькою ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вони також спілкуються. Зазначила, що поки позивач їздила на заробітки, ОСОБА_2 жив у її квартирі із донькою ОСОБА_1 від першого шлюбу. Потім вони розійшлися, у зв`язку з чим ОСОБА_2 зібрав всі свої речі та деякі речі ОСОБА_1 та переїхав. Більше року у квартирі АДРЕСА_1 взагалі не з`являвся. Місце його проживання ОСОБА_8 не відомо.
У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками. Їх свідчення узгоджуються із письмовими доказами, дослідженими судом. Даних про їх зацікавленість у результаті вирішення справи не встановлено.
За положеннями ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.
Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.
У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_2 набув охоронюване законом право на користування житловим приміщенням у законний спосіб, як чоловік власниці будинку.
У січні 2020 року шлюб між сторонами було розірвано.
При цьому, судом встановлено, що більше року відповідач не користується квартирою АДРЕСА_1 , вивіз усі належні йому речі.
Ніяких пояснень або заперечень з цього приводу від відповідача до суду не надійшло.
При цьому, суд враховує, що позивач змушена нести додаткові витрати на утримання будинку та не має змоги оформити субсидію, що становить для неї надмірний тягар при визначенні пропорційності втручання у права відповідача на житло із правом ОСОБА_1 вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном.
Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний нею спосіб.
У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин більше року не проживає за адресою АДРЕСА_1 , ніяких перешкод у користуванні житловою площею йому не чинилось, суд вважає можливим визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 .
Повне рішення складено 21.04.2021 року.
Суддя О.О.Корсаненкова