РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2021 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Сергієнко В.С.

номер справи №637/1205/20 (2/637/49/21)

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи.

Позивач: представник АТ КБ «ПриватБанк» - Дашко В.М.

Відповідач: Гнатенко І.В. розглянувши в відкритому судовому засіданні в с.м.т.Шевченкове Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

07 грудня 2020 року позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_1 (далі - відповідач) звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 23 жовтня 2009 року, згідно якої відповідач отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5440.00 грн.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. В свою чергу відповідач, зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує та порушила умови кредитного договору та правила користування платіжною карткою.

Відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, чим порушила умови договору.

Станом на 12 жовтня 2020 року заборгованість становить 12474.39 грн.; яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 8403.41 грн; заборгованість за поточним тілом кредиту - 0.00 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 8403.41 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 0.00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 0.00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 1756.94 грн.; нарахована пеня - 2314.04 грн; нараховано комісії - 00.00 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка становить - 12474.39 грн. станом на 12 жовтня 2020 року, та судові витрати пов`язані з розглядом справи, документально підтверджені, в розмірі 2102.00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності за правилами спрощеного позовного провадження. В матеріалах справи наявне заперечення на відзив відповідача, в якому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з`явилась. Про слухання справи повідомлялась належним чином . Надала суду відзив щодо пред`явлених вимог, прохала в задоволенні позовні вимоги відмовити. В обгрунтування заперечень зазначила, що дійсно подавала заяву до банку щодо отримання грошових коштів у 2009 році. За весь час користування, максимальний ліміт встановлений картковим рахунком складав 600.00 грн., які нею сплачувались.

Окрім, тіла кредиту нею сплачували відсотки за його використання. Так, на протязі користування кредитом збільшувався ліміт з застосуванням 36% за його користування. В останньому разі кредитний ліміт був збільшений до 5440.00 грн. який вона фактично використовувала. Враховуючи що банком не надано доказів щодо отримання нею кредиту в сумі 8403.41 грн., а згідно її розрахунку, вона взагалі заборговані перед позивачем немає, просить в задоволені позолвни х вимог Банку відмовити в повному обсяізів.

Відповідно до ч.1 ст.274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді від 17 листопада 2020 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін, які в судове засідання не з`явились відповідно до ч. 2 статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

29 грудня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 02 лютого 2021 року з подачею відповідачем заяви з запереченням проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності за правилами спрощеного позовного провадження. Надав заперечення-відзив на відзив відповідача та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному провадженні.

В судове засідання відповідач не з`явилась, заяву про розгляд справи в загальному провадженні суду не надала. До суду надала відзив в якому просила позовні вимоги позивача задовольнити частково.

За клопотанням відповідача судом в позивача були витребувані додаткові докази, а саме: розрахунок суми заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

23 жовтня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду , підписана відповідачем при зверненні до банку 23 жовтня 2009 року згідно якої отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 5440.00 грн.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. В свою чергу відповідач, зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує та порушила умови кредитного договору та правила користування платіжною карткою.

Станом на 12 жовтня 2020 року заборгованість становить 12474.39 грн.; яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 8403.41 грн; заборгованість за поточним тілом кредиту - 0.00 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 8403.41 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 0.00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 0.00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 Цивільного кодексу України - 1756.94 грн.; нарахована пеня - 2314.04 грн; нараховано комісії - 00.00 грн.

Мотивувальна частина, правові норми застосовані судом.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених

нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено виконування зобов`язання належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 633 статті 638 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Отже, з огляду на зміст статей 633, 634 статті 638 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З позовної заяви вбачається що позивач просить стягнути з відповідача тіло кредиту в сумі 8403.41 грн.

При цьому на підтвердження цієї дії ніяких допустимих та належних доказів суду не надав.

Надані розрахунки свідчать про те, що відповідачем використовувалась максимальна грошова сума, яка становить 5440.00 грн. Розрахунки надані позивачем свідчать про те, що за використання грошових коштів остання сплачувала відсотки передбачені довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду, підписана відповідачем при зверненні до банку 23 жовтня 2009 року.

Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками (процентами), нараховану на прострочений кредит згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

З наданих до суду матеріалах вбачається що відповідачем була отримана наступна кредитна картка : 15 березня 2018 року № НОМЕР_1 , термін дії до листопада 2021 року. Таким чином, правовідносини між сторонами продовжуються і на теперішній час.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Як передбачено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України , боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтями 251, 253 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення відсотків в сумі 1756.94 грн. нараховані відповідно до положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України не можуть бути задоволена оскільки, така вимоги має місце після закінчення терміну договору, в даному випадку строку дії картки.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту в сумі 5440.00 грн.

В частині стягнення з відповідача, відсотків нараховані відповідно до положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України позовні вимоги задоволення не підлягають, як заявлені безпідставно.

Протилежного позивачем суду не надано, дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 № 14-131цс19.

Судові витрати.

Відповідно до частини 2 пункту 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 247, 263-265, 274 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 527, 530, 549, 551, 598, 599, 616, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статті 61 Конституції України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с-ще Дзержинськ Дзержинського району Житомирської області, інд. код НОМЕР_2 , відомості про місце роботи відсутні, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 23 жовтня 2009 року у сумі 5440.00 грн., та судові витрати у розмірі 924.90 грн. (49094 м.Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № НОМЕР_3 , МФО 305299 ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження.

СУДДЯ