Справа № 732/1716/20
Провадження 2/732/81/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Карпинської Н.М., секретар Воропаєва К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВИРІШИВ:
Уповноважений представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Кіріченко В.М. звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованіть за договором про надання банківських послуг № б/н від 21.06.2014 у розмірі 61977,96 грн станом на 04.10.2020, яка складається з наступного: 43095,00 грн заборгованості за тілом кредита: 18882,96 грн заборгованості за простроченими відсотками. Просив стягнути судові витрати в сумі 2102 гривень сплаченого судового збору. Позов обгрунтований тим, що 21.06.2014 ОСОБА_1 підписав заяву з метою отримання банківських послуг. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином, прийняв публічну оферту. Сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до виявленого бажання Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 42000 гривень. Відповідач зобов"язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору згідно п.2.1.1.12.3. Виникнення простроченої заборгованості відбувається внаслідок несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов"язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Проценти клієнт банку, за твердженням Позивача, мав сплатити в розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. З розрахунку 360 календарних днів на рік. У редакції Умов та Правил , що почала діяти на 01.03.2019 згідно п.2.1.1.2.12, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов"язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов"язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Наслідками порушення Боржником зобов"язання щодо повернення чергової частини суми кредиту згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України є право Позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Оскільки в позасудовому порядку Відповідач не задовольнив вимоги Банку, Позивач звернувся з позовом до суду.
Сторони участі у судовому засіданні не прийняли.
Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами (а.с.65). Подав пояснення на відзив відповідача (а.с.89-90).
Відповідач позов визнав частково, подав відзив (а.с.81-86), заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.103), був обізнаний про час та місце судового засідання (а.с.109).
Участь у судовому засіданні є правом сторони і сторони вправі заявити клопотання про розгляд справи без їх участі.
Письмовий відзив ОСОБА_1 (а.с.81-86) зводиться до того, що Відповідач визнає свій обов"язок виплати заборгованості за тілом кредиту 43095,00 грн, а в частині стягнення виплати заборгованості за нарахованими відсотками та судових витрат відповідач заперечує. Вказує, що 17.03.2015 на підставі Указу Президента України № 15 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» він був призваний у Збройні Сили України та по 23.04.2016 проходив військову службу в зоні АТО, а з 08.11.2018 по 08.05.2019 він проходив військову служу за контрактом, а також з 07.07.2020 року на підставі Наказу комісара 1 ОТСБр № 52 рс.07.07.2020 він був призваний у Збройні сили України за контрактом. Із 08.06.2016 йому було видано посвідчення учасника бойових дій, яке надає пільги, в тому числі щодо судового збору на всій території України, як це передбачено п.13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно пп.3 п.4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 2 травня 2014 року статтею 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов"язань перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу 11 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов"язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Посилаться на врегульованість цього питання правовим висновком ВС (справа № 521/12726/16-ц від 30.05.2018).
У поясненнях на відзив представник позивача (а.с.89-90) посилається на те, що військовослужбовець з невиконаними зобов"язанням упустив етап особистого звернення до банку з офіційною інформацією щодо періодів виконання ним військового обов"язку та на неподання до установи банку таких важливих документів як: військовий квиток, посвідчення офіцера , довідка про призов на військову службу, довідка про проходження військової служби, що видається у військовій частині. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги банку повністю.
Вивчивши письмові докази у справі, з"ясувавши вимоги і заперечення сторін, визначившись з правовою нормою, що підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Так, до матеріалів позову додана анкета-заява підписана 21.06.2014 року ОСОБА_1 з назвою «О присоединении к Условиями Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» (а.с.13).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з статтею 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Повернення фактично отриманих від банку коштів у відповідній сумі, відповідач не здійснив, у результаті чого виникла заборгованість. З розрахунку заборгованості та виписки за договором, що додана банком (а.с.6-12) вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також на погашення заборгованості частково повертав надані банком кошти.
Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем у відповідній сумі 43095,00 грн не повернуті, а також з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 03.03.2021 у справі № 173/436/18.
Отже, вимоги банку в частині повернення 43095,00 грн, визначених станом на 04.10.2020, є обгрунтованими і законними, тому підлягають задоволенню.
Однак, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитом, банк просить також, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками.
Мотивуючи вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна голд», де визначені умови щодо кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору. Разом з тим, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови, що діяли саме на час підписання анкети-заяви, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Вказане відповідає правовому висновку висловленому Верховним Судом 26.02.2020 при розгляді справи № 335/2109/18.
Матеріали справи, не містять жодних даних щодо того, яку саме картку відповідач отримував, який саме тарифний план діяв для цієї картки. Позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що саме з Тарифами та Умовами був обізнаний відповідач і розумів їх, та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент підписання ним заяви-анкети взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Оцінюючи доводи позивача, про те, що заява позичальника разом з цими Умовами та правилами становить укладений між ними кредитний договір, суд дотримується правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, що роздруківка Умов та Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
До вказаних правовідносин в даному випадку неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача, (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з указаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.
Використання відповідачем кредитної картки та часткове повернення ним коштів не свідчить про те, що він знав і розумів, як це передбачено вимогами законодавства, умови зміни розміру кредитного ліміту, порядку та розміру нарахування відсотків, отже, сам по собі факт користування такими коштами не породжує виникнення обов`язку сплати відсотків та інших нарахувань, крім суми фактично отриманих коштів. Подібного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18.03.2019 у справі № 751/861/17-ц.
Таким чином, саме з урахуванням вказаного слід відмовити позивачу у стягненні нарахованих відсотків, а не з підстав, наведених у відзиві відповідача, оскільки норми на які посилається відповідач можуть застосовуватись виключно при доведеності підстави нарахування відсотків, якою може бути тільки узгоджене сторонами положення Договору.
Тож, у задоволені позову в частині стягнення заборгованості за відсотками слід безумовно відмовити.
Позовні вимоги позивача задоволені на 69,5 %, тому судовий збір слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам, тобто в сумі 1460,89 грн.
Щодо заперечень відповідача в частині його обов"язку сплатити судовий збір суд їх відхиляє, спираючись на правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 9901/70/20 від 6 травня 2020 року. Так, вимоги до відповідача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій. Тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах. Сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів. Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.
Керуючись ст.ст.11, 16, 536, 625, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та на підставі ст.ст.12-13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 353-354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, 43095, 00 грн ( сорок три тисячі дев"яносто п"ять гривень), відмовивши у стягненні сум, вказаних як відсотки за кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» у відшкодування судових витрат 1460,89 грн (одна тисяча чотириста шістдесят гривень вісімдесят дев"ять копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Карпинська Н.М.