Справа № 323/369/21
Провадження № 2/323/340/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2021 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, подружнє життя у сторін не склалося, мають різні погляди на життя, несумісні характери, втратили почуття поваги та любові один до одного, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства і тому позивач просить розірвати шлюб.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року провадження у справі було відкрито та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачка та її представник до початку судового засідання надали до суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі та задовольнити позов.

Відповідач до початку судового засідання надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов визнає повністю та просить задовольнити позовні вимоги.

Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім`ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2017 року в Оріхівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис №103, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28.12.2017.

Сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За ствердженням позивача, яке відповідач не спростував, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, а також щодо місця проживання спільної дитини, між сторонами немає. Клопотань про надання часу для примирення від сторін не надійшло.

Як вбачається з ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував проти задоволення позову.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб.

Вирішуючи питання про розподіл цих витрат, суд виходить з такого.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з даними положеннями, адвокату, який представляє інтереси учасника справи, суд компенсує витрати, враховуючи гонорар, за умови, якщо він має договір про надання правової допомоги, в якому зазначені усі види послуг, які передбачено надати. Крім того, адвокат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення має подати до суду детальний опис наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а також докази цього. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Представник позивача, адвокат Коноваленко О.Ю., на підтвердження наданих ним позивачу послуг надав документи про узгодження з позивачем остаточної суми витрат у розмірі 1800,00 грн., з яких 1000,00 грн. - ціна складання позовної заяви, а 800,00 грн. - ціна участі адвоката в одному судовому засіданні. Також адвокат надав документи на підтвердження фактичної сплати позивачем вказаної суми.

Оцінивши доводи сторін з цього питання та дослідивши наявні у справ матеріали, суд приходить до висновку, що всі види робіт, що включені до розрахунку витрат на професійну правничу допомогу адвоката, були дійсно виконані.

Водночас суд виходить з того, що справи про розірвання шлюбу не належать до складних: зміст складеної представником позивача позовної заяви є типовим для позовів цієї категорії і не містить ніяких особливостей; відповідач в судове засідання не з`являвся, подавши заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Представник позивача взяв участь в одному засіданні тривалістю чотири хвилини.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач позов визнав до початку судового розгляду, позивач має право на повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решта підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу при розгляду цієї справи, також наполовину - до 900,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.104-105, 110-114 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.83, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 грудня 2017 року в Оріхівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис №103.

Після розірвання шлюбу відновити позивачці дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), в дохід держави судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката Коноваленко О.Ю. у розмірі 900,00 грн. (дев`ятсот грн. 00 коп.).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок), сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції № ПН2031462 від 09.02.2021 року, отримувач: ГУК у Запорізькій області / ТГ м. Оріхів / 22030101/, на р/р UA0008397, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) , призначення платежу -*;101; ; 22030101; судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Оріхівський райсуд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з вручення копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв