Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6156/20
Провадження № 2/711/832/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.,

при секретарі Слабко Ю.М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину.

В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її (позивачки) мати - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги після смерті матері є чоловік померлої ОСОБА_5 та дочки померлої ОСОБА_2 (позивачка) та ОСОБА_3 (відповідачка).

Крім того, вказує, що вона (позивачка) звернулася до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_4 .

Також до Другої Черкаської державної нотаріальної контори звертався ОСОБА_5 - чоловік померлої ОСОБА_4 та їх (позивачки та відповідачки) батько із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 їх батько - ОСОБА_5 помер.

Відповідачка ОСОБА_3 хоча і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично не проживає за даною адресою з 2011 року, з часу виїзду до Німеччини.

Вона (позивачка), як спадкоємець за законом після смерті матері 28.08.2020 року, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на всю квартиру, але отримала відмову викладену у постанові про відмову увчиненні нотаріальної дії, оскільки в матеріалах спадкової справи міститься інформація щодо наявності ще одного спадкодавця за законом, а саме дочки спадкодавця ОСОБА_3 , яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час смерті ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Також вказує, що реєстрація ОСОБА_3 за місцем проживання спадкодавця в даному випадку не є свідченням прийняття нею спадщини, оскільки остання з 2011 року не проживає за вказаною адресою, а проживає в Німеччині, а отже відсутній факт постійного проживання разом із спадкодавцем.

Крім того, ОСОБА_3 була складена заява про відмову від спадщини після смерті матері на її (позивачки ОСОБА_2 ) користь, яка засвідчена першим секретарем з консульських питань Посольства України у ФРН, що також підтверджує факт перебування ОСОБА_6 в Німеччині.

А тому, просить: визнати факт непроживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини; визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.10.2020 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Ульянов С.М. позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав та просив їх задовольнити, визнати факт непроживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини; визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, але подала заяву про визнання позову від 19.01.2021 року (надійшла до суду 28.01.2021 року) в якій просила задовольнити вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі та розгляд справи проводити без її участі.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Ульянова С.М., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим Черкаським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 16.05.2018 року (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 (на російській мові), ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_7 , яка згідно свідоцтва про шлюб (повторне) серії НОМЕР_3 змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 7-8).

Також встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 на російській мові), ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_9 , яка згідно свідоцтва про шлюб реєстраційне свідоцтво № НОМЕР_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 9-12).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавцю на момент смерті, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала останній на праві власності на підставі свідоцтва на право власності серія та номер № НОМЕР_6 , виданого Реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції Черкаської області 10.07.2015 року. Вказане підтверджується як самим свідоцтвом, так і витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №40422406 від 10.07.2015 року (а.с. 13-15).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 був чоловік останньої - ОСОБА_5 та її дочки - ОСОБА_2 (позивачка) та ОСОБА_3 (відповідачка).

Також в судовому засіданні встановлено, що 11.07.2018 року ОСОБА_2 звернулася до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19-20).

Крім того, 11.07.2018 року до Другої Черкаської державної нотаріальної контори звернувся і ОСОБА_5 , однак із заявою і про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 на користь дочки померлої - ОСОБА_2 (а.с. 21-22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_7 , виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), (а.с. 6).

08.08.2020 року постановою нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. відмовлено ОСОБА_10 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що залишилася після смерті її матері - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ще одним спадкоємцем першої черги є ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину.

Відповідно до вимог частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 та частина 1 статті 1273 ЦК України).

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із довідки від 17.07.2018 № 12436-01-10, виданої Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради, відповідно до наявної адресної картки особи за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 15.05.2018 року були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 11.01.1989 року по 24.05.2018 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 11.01.1989 року по час видачі довідки (тобто по 17.07.2018 року); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 11.01.1989 року по час видачі довідки (тобто по 17.07.2018 року); ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 10.06.2009 року по час видачі довідки (тобто по 17.07.2018 року); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 11.01.1989 року по час видачі довідки (тобто по 17.07.2018 року), (а с. 23).

Однак відповідачка ОСОБА_3 хоч і була зареєстрована за вказаною адресою, але фактично за місцем реєстрації не проживала з 2011 року, що стверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 26.08.2020 року, складеним ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , посвідченим головою ОК «ЖБК-98» ОСОБА_17 (а.с. 26).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 відмовляється від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті її матері - ОСОБА_4 , де б вона не знаходилася та з чого б вона не складалася, на користь своєї сестри - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується відповідною заявою ОСОБА_3 від 08.08.2020 року, посвідченою першим секретарем з консульських питань Посольства України у ФРН ОСОБА_15 (а.с 24).

Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

Дослідженими судом доказами підтверджено факт постійного не проживання ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації протягом більш ніж дев`ять років, в тому числі станом на 15.05.2018 року - на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 .

Також суд враховує ту обставину, що відповідачка ОСОБА_16 , не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала, тому остання не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину необхідно для реалізації права позивачки на спадкування після смерті матері - ОСОБА_4 та оформлення її спадкових прав в установленому законом порядку.

Беручи до уваги небажання відповідачки ОСОБА_3 приймати спадщину, яка відкрилась після смерті матері - ОСОБА_4 , а також враховуючи визнання відповідачкою даного позову, що не суперечить закону та не порушує її прав, а також прав, свобод та інтересів інших осіб, суд, за наявності для того законних підстав, приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 200, 258-268 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину - задовольнити.

Встановити факт не проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_2 , - на час відкриття спадщини.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 ) такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст рішення суду складений 12.04.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко