Ухвала

16 квітня 2021 року

місто Київ

справа № 426/245/17

провадження № 61-5935ск21

Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду від 01 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, треті особи: Служба безпеки України, Луганська обласна державна адміністрація - обласна військово-цивільна адміністрація, про відшкодування шкоди, завданої терористичним актом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 квітня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить змінити постанову Луганського апеляційного суду від 01 березня 2021 року в частині задоволення позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України за рахунок коштів Державного бюджету України відшкодування майнової шкоди, завданої терористичним актом у розмірі 20 011 312, 00 грн.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

І. На порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ на підтвердження сплати судового збору.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 у січні 2017 року звернулася до суду із позовом, який у травні 2017 року уточнила, про:

- стягнення відшкодування шкоди у розмірі 20 011 312, 00 грн;

- стягнення відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилом статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1 600 гривень.

Враховуючи наведені положення Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», ціну позову, сума судового збору за подання такого позову у 2017 році становила за максимальною ставкою - 8 000, 00 грн, а за подання касаційної скарги становить 16 000, 00 грн.

До касаційної скарги додано клопотання, в якому заявник просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір її річного доходу за 2020 рік становить 97 950, 84 грн.

На підтвердження свого майнового стану, заявником надано копію довідки про доходи за період з січня 2020 року до грудня 2020 року та копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Відповідно до наведених відомостей сукупний дохід ОСОБА_1 за 2020 рік складає 98 014, 80 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, § 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів (заяв, скарг). Отже, враховуючи предмет та ціну позову, Верховний Суд визнає обов`язок заявника сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі у розмірі 16 000, 00 грн, тому відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

У такому висновку Суд виходить з необхідності забезпечення відповідального та добросовісного виконання учасниками розгляду справи своїх процесуальних обов`язків та реалізації наданих процесуальним законом повноважень.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України

«Про судовий збір».

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду від 01 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської Служби України, треті особи: Служба Безпеки України, Луганська обласна державна адміністрація - обласна військово - цивільна адміністрація, про відшкодування шкоди, завданої терористичним актом, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний