Справа №293/889/21
Провадження № 2-о/293/29/2021
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

16 квітня 2021 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Проценко Л.Й., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи Черняхівської громади в особі Черняхівської селищної ради Житомирської області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою

ВСТАНОВИВ:

14.04.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила визнати безвісно відсутнім її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ташкент, Узбекистан.

Згідно п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Одночасно з заявою ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, вказавши, що середньомісячний дохід її сім`ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум». Судовий збір перевищує 5% її річного доходу за попередній календарний рік. Заявниця посилається на практику Європейського суду з прав людини, та вказує, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановити наявність у такої особи реального доходу, рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового станови.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору заявниця всупереч свого клопотання надає відомості з Державного реєстру фізичних особі-платників податків ДФС України про суми виплачених їй доходів в період з 01.07.2020 по 31.12.2020 з сумою доходу 30980 грн. за півроку.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за клопотанням позивача розстрочити або відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Враховуючи дані вимогу Закону, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою розмір ставки судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних, тобто 454 грн.

Оскільки в клопотанні про звільненні від сплати судового збору позивач не надала належних доказів підтвердження її майнового стану, суд вважає клопотання заявниці необґрунтованим та відмовляє в його задоволенні.

Крім того, в заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заявниця не вказує останнє відоме місце проживання її батька, останнє місце роботи, не зазначає доказів отримання останніх відомостей від батька саме в жовтні 1993 року для визнання його безвісно відсутнім з 01.11.1993; у прохальній частині заяви не зазначає з якої дати потрібно визнати безвісно відсутнім.

Відповідно до вимог ст.306 ЦПК України заявниця в заяві вказуючи мету, для якої необхідно визнати її батька безвісно відсутнім вирішення питання опіки над його майном, зокрема житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, не надає доказів належності вказаного будинку батькові. Вказана інформації необхідна для виконання вимог ст.307 ЦПК України та вирішення питання, в межах підготовки справи до розгляду, щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місце перебування якої не відоме, якщо таку опіку ще не встановлено.

Слід також зазначити, що в клопотанні про виклик свідків, всупереч вимог ч.1 ст.91 ЦПК України заявниця не зазначає, які обставини можуть бути ними підтверджені.

Виходячи з вище викладеного, відповідно до вимог ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Частиною 3 статті 185 ЦПК України передбачено, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Суд акцентує увагу заявниці на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Дотримання вимог ст.177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду. Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Керуючись ст.ст.91,136, 175, 177, 185, 258, 260, 293, 294, 306 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити за безпідставністю.

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Черняхівської громади в особі Черняхівської селищної ради Житомирської області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою залишити без руху.

Надати заявниці 10-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали, а саме: подати уточнену заяву про визначення фізичної особи безвісно відсутньою відповідно до вимог ст.306 ЦПК України (у двох примірниках); клопотання про виклик свідків привести у відповідність до вимог ст.91 ЦПК України; надати докази сплати судового збору у встановленому законодавством порядку і розміріабо надати належні докази для звільнення від сплати судового збору.

Роз`яснити заявниці, що у випадку неусунення недоліків заяви, вона з усіма матеріалами буде їй повернута.

Копію ухвали надіслати .

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Й. Проценко