Справа № 559/1965/20
Провадження № 2/559/308/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

при секретарі судового засідання Протас Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до ОСОБА_3 про повернення виплаченої надміру пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з ОСОБА_3 надміру виплачену суму пенсійних виплат в розмірі 2924, 53 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що переплата пенсії у ОСОБА_3 виникла у період з 02.01.2014 по 31.12.2016 року, у зв`язку із переходом з пенсії по інвалідності на пенсію за віком згідно заяви пенсіонера від 02.01.2014 року. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії по інвалідності 1.64268, ОСОБА_3 було визначено автоматично Програмним комплексом ПТК Призначення пенсії Версія 4.40/ф10 від 19.12.2013 року при проведенні перерахунку пенсії за новою формулою. При переведенні ОСОБА_3 з пенсії по інвалідності на пенсію по віку, до заяви відповідачем не додавались додаткові документи для підвищення пенсії, тож перевід з виду на вид було проведено за матеріалами пенсійної справи. При переведенні відповідача на пенсію по віку програмним комплексом ПТК Призначення пенсії Версія 4.40/ф10 від 19.12.2013 року було помилково встановлено індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії по віку ОСОБА_3 1.73771. Внаслідок цієї розрахункової помилки (невірно визначеного програмним забезпеченням індивідуального коефіцієнту заробітної плати), утворилася переплата пенсії (надміру виплачені кошти) за період з 02.01.2014 по 31.12.2016 у розмірі 2924,53 грн., яку відповідач у справі добровільно відмовився погасити. Пенсію за цей період відповідач отримував щомісячно у розмірі 1486,64 грн. замість 1405,33 грн. Після виправлення помилки пенсійну справу з 01.01.2017 року приведено у відповідність до вимог чинного законодавства. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 05.11.2020 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, який просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Рідченко М.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, Закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91 цс 14.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести рахункову помилку і недобросовісність набувача грошових сум. зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Правовідносини щодо виплачених надміру пенсій, серед іншого, врегульовані ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до норми ч. 1 цієї статті, на яку позивач покликається як на основну підставу своєї вимоги, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, нормами пенсійного законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин передбачено повернення та/чи стягнення надмірно виплачених сум пенсій лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, зокрема через зловживання, надання недостовірної інформації чи ненадання відповідної інформації, а також в разі подання страхувальником недостовірних даних.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності небодросовісносгі набувача та підтверджень того, що відбулась рахункова помилка.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази того, що при нарахуванні пенсії відповідачу мав бути застосований інший коефіцієнт для обчислення пенсії ніж той, який був визначений Програмним комплексом ПТК «Призначення пенсії» за період з 02.01.2014 по 31.12.2016. По змісту позовної заяви позивач не посилається на жодну норму чинного законодавства, яка б вказувала які саме коефіцієнти мали б бути застосовані при обчисленні пенсій у тому чи іншому випадку.

Також матеріали справи не містять жодного документу, яким би було підтверджено саме факт неправильного застосування коефіцієнту для обчислення пенсії відповідачу із визначенням суми надміру сплаченої пенсії відповідачу.

Тому на підставі вищезазначеного, вважає, що відповідач отримав від позивача спірні грошові кошти у вигляді пенсії, їх виплата проведена позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з боку відповідача, а тому вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд, заслухавши учасників, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком, у зв`язку із переходом з пенсії по інвалідності па пенсію за віком згідно заяви пенсіонера від 02.01.2014. Індивідуальних коефіцієнт для обчислення пенсії по інвалідності 1.64268. При переведенні відповідача на пенсію по віку програмним комплексом ПТК Призначення пенсії Версія 4.40/ф10 від 19.12.2013 року було встановлено індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії по віку ОСОБА_3 1.73771 (а.с. 3-13).

Як зазначає позивач, внаслідок цієї розрахункової помилки (невірно визначеного програмним забезпеченням індивідуального коефіцієнту заробітної плати), утворилася переплата пенсії (надміру виплачені кошти) за період з 02.01.2014 по 31.12.2016 у розмірі 2924,53 грн.

Позивачем для відповідача надсилались листи, якими було повідомлено про те, що в нього виникла переплата пенсії з 02.01.2014 по 31.12.2016 в сумі 2924, 53грн.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 102 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Частиною 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила:

-по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату;

-по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Виходячи із аналізу ст.1215 ЦК України обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності недобросовісності набувача.

Окрім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року по справі №404/4822/15-ц (провадження №14-55цс19) зазначено, що повернення надмірно сплачених сум пенсій можливе шляхом стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, зокрема, у випадку надання ним недостовірних (явно неправильних) даних, тобто у випадку недобросовісної поведінки набувача.

При цьому, надмірно виплачені суми пенсії мають стягуватися саме з їх набувача за наявності недобросовісності з його боку щодо набуття цих сум.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Рівненській області до суду не надано доказів подання до органу Пенсійного фонду завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення чи перерахунку пенсії відповідачу, а також допущення ОСОБА_3 будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати та недобросовісного набуття останнім отриманих коштів у сумі 2924,53 грн., а тому підстави для повернення надміру виплачених сум пенсій відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги ГУ ПФУ в Рівненській області задоволенню не підлягають.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі розподілення судових витрат судом не розглядається.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місце знаходження: вул. Короленка, 7 м. Рівне) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про повернення виплаченої надміру пенсії відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 16.04.2021.

Суддя: Р.В. Ралець