ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2179/20 Номер провадження 22-ц/814/777/21Головуючий у 1-й інстанції Високих М. С. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

за апеляційною скарго. ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 14 січня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ТОВ «Полтавагаз Збут» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просло стягнути з ОСОБА_1 згаданим позовом, в якому прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ у сумі 6832,97 грн., інфляційні в розмірі 271,22 грн., 3 % річних в розмірі 286,83 грн. та понесені судові витратит.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є фактичним споживачем природного газу та перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Полтавагаз Збут». На даного абонента відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 для здійснення оплати за отримані послуги за спожитий природній газ за адресою постачання: АДРЕСА_1 . Відповідач не сплачувала своєчасно платежі за надані послуги з газопостачання, у зв`язку з чим На показник лічильника природного газу 42770 куб.м. станом на 11.2020р., сума заборгованості становить 6832,97 грн. В зв`язку з несвоєчасним проведенням відповідачем оплати за спожитий природний газ, на підставі ст.625 ЦК України, позивач ТОВ «Полтавагаз Збут» прохає стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 271,22 грн та 3% річних у сумі 286,83 грн.

Рішенням Ленінського ького районного суду м. Полтави від 04 липня 2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» заборгованість за спожитий газ у сумі 6832 грн. 97 коп., інфляційні витрати у сумі 271 грн. 22 коп. та 3% річних у сумі 286 грн. 83 коп.

Компенсовано Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» суму судового збору у розмірі 1891,80 грн. за платіжним дорученням № 6 від 08.10.2020 року.

З вказаним рішенням не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати. В доводах апеляційної скарги вказує, що висновки суду першої інстанції, щодо наявності у неї заборгованості, не відповідають дійсності, оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення нею повністю погашено заборгованість за послуги, що підтверджується оригіналами квитанцій наявними в матеріалах справи, від 25.12.2020 року, від 31.12.2020 року, від 03.02.2021 року. Зазначає, що природній газ взагалі не використовує.

Відзив на апеляційну скаргу подано ТОВ «Полтавагаз Збут», в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Вказує, що доводи апеляційної скарги є помилковими, оскільки на час постановлення оскаржуавного рішення, заборгованість перед позивачем у повному розмір погашена не була, що підтвержджено належними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та доводи викладені у відзиві, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідач у справі, на якого відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , є споживачем послуг з постачання природного газу, що надаються ТОВ «Полтавагаз Збут».

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1382/27827.

Постачальник свої зобов`язання щодо забезпечення споживача природним газом виконав належним чином, надавши споживачу відповідні послуги, однак ОСОБА_1 своїх зобов`язань по оплаті послуг у повному обсязі не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 6832,97 грн., яка нарахована на показники лічильника 42770 (а.с. 42-46).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Полтавагаз Збут», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не своєчасно та не в повному обсязі сплачує за послуги газопостачання, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми боргу в розмірі 6832,97 грн. вважав доведеними. У зв`язку з несвоєчасним проведенням оплати послуг, суд першої інстанції вважав, що існують підстави для стягнення з відповідача індекс інфляції та 3% річних.

Колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 , як споживачу природного газу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Згідно розрахунку ТОВ «Полтавагаз збут» ОСОБА_1 користувалася послугами з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . З листопада 2018 року по листопад 2020 року оплату за надані послуги вносила періодично та не вповному розмірі.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 4 постанови КМ України від 09.12.1999, № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. За однією адресою укладається один договір.

Частинами 1 та 3 статті 12 Закону визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 13 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, (далі Правила), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року.

Пунктом 4 (абзац 3) розділу ІІІ Правил визначено, що у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Відповідач не звертався до позивача із заявою про відмову укласти договір про постачання природного газу, а відтак підстав для звільнення її від обов`язку щодо сплати за поставлений до її будинку газ у спірний період не вбачається.

Згідно з п. 1 р. І Правил постачання природного газу вони регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ).

Відповідно до п. 13 р. ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Згідно п.4.4 Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

За змістом наведених норм обов`язковим учасником відносин по постачанню споживачу природного газу є оператор ГРМ, який визначає об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.

Відповідно до п. 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Згідно абзаців 4 та 5 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Суду першої інстанції надана картка абонента ОСОБА_1 , складена постачальником - ТОВ «Полтавагаз Збут», згідно якої станом на листопад 2018 року показники газового лічильника, який встановлений в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , становили 3890 куб.м., станом на листопад 2020 року показники лічильника зазначені у розмірі 42770 куб.м. (а.с.44-45).

Грошові кошти, внесені ОСОБА_1 згідно квитанцій від 25.12.2020 року, від 31.12.2020 року, на які посилається відповідач, як на підставу сплати заборгованості, були враховані позивачем при перерахунку заборгованості, що вбачається з уточненої позовної заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 39-42).

Квитанція № 01-9385521/С від 03.02.2021 про оплату за спожитий прирожний газ, не може бути врахована судом апеляційної інстанції при перегляді судового рішення від 14.01.2021 року, оскільки оплату послуг відповідачем проведено після постановлення оскаржуваного рішення.

Вказана обставина не є підставою для скасування рішення місцевого суду, яке ухвалено на підставі доказів наявних в матеріалах справи на час постановлення рішення при виконанні рішення суду.

Оплата послуг, згідно квитанції № 01-9385521/С від 03.02.2021, може бути підставою для перерахунку заборгованості, яка утворилася станом на листопад 2020 року.

Колегія суддів, вважає, що станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, відповідачем не було надано доказів, які б спростували визначений оператором ГРМ об`єм спожитого газу або невідповідність дійсності показників газового лічильника, які зафіксовані оператором ГРМ.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному розмірі проводила оплату за спожитий природний газ, з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, наявні підстави для стягнення з останньої на користь позивача встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Враховуючи, що відповідач доказів повного погашення заборгованості за спожитий природний газ, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, не надав, а також не спростував нарахований позивачем розмір заборгованості, тому місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 15.04.2021.

Головуючий : Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль