Справа № 623/2231/15-ц
Провадження № 4-с/643/56/21
УХВАЛА

16.04.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу ОСОБА_1

на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої

служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального

управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Терещенко Марини Вадимівни

під час виконання виконавчого листа, виданого на виконання судового

рішення у справі № 623/2231/15-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі скаржник) звернувся до Московського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідно до змісту якої просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Терещенко М.В. щодо здійснення розрахунку заборгованості по аліментах за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року в розмірі 115 558, 88 грн. в межах виконавчого провадження № 53307841;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Терещенко М.В. щодо винесення постанови від 19.11.2020 про доповнення до постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 08.01.2019 в межах виконавчого провадження № 53307841;

- скасувати постанову державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Терещенко М.В. від 19.11.2020 про доповнення до постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 08.01.2019 у виконавчому провадженні № 53307841;

- зобов`язати державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Терещенко М.В. здійснити повторне проведення розрахунку заборгованості по аліментах за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року.

Обґрунтовуючи викладені у скарзі вимоги скаржник посилається на те, що під час здійснення оскаржуваного розрахунку заборгованості по аліментах та прийняття постанови від 19.11.2020 про доповнення до постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 08.01.2019 у виконавчому провадженні № 53307841 державним виконавцем всупереч приписів ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України не було враховано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.03.2021 розгляд скарги ОСОБА_1 призначено на 12.03.2021 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року розгляд скарги відкладено на 26.03.2021 року у зв`язку з неявкою учасників судового процесу та відсутністю належних доказів повідомлення державної виконавчої служби та стягувача про час та місце розгляду скарги, повторно витребувано у виконавчої служби належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження, за клопотанням представника скаржника судове засідання вирішено проводити в режимі відеоконференції.

26.03.2021 року розгляд скарги було відкладено на 16.04.2021 року у зв`язку з неявкою та відсутністю належних доказів повідомлення державної виконавчої служби та стягувача про час та місце розгляду скарги.

Представник скаржника у судове засідання 16.04.2021 року не з`явився, проте направив на адресу суду клопотання про розгляд скарги без його участі. Скаргу підтримує та просить суд її задовольнити.

Державний виконавець та стягувач у судове засідання 16.04.2021 року не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників справи.

Розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 у справі № 910/7221/17 зазначив, що в силу приписів вищевказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 9 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Акт державного органу - це юридична форма рішень цього органу, які спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, породжують певні правові наслідки і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного виконавця.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У статті 195 Сімейного кодексу України передбачено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно з частиною третьою статті 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 465/926/06 та постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 646/6206/18.

Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 401/3734/16-ц та від 22 квітня 2020 року у справі № 523/7815/18 дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 10.06.2011 у справі № 2-1806/11 позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.02.2011 р. з урахуванням фактично проведених виплат, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються за вищевказаним рішенням суду.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2016 у справі № 623/2231/15-ц позов ОСОБА_1 задоволено: зменшено розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 10.06.2011 у справі 2-1806/11, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10.11.2016 заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2016 у справі № 623/2231/15-ц залишено без змін.

05.12.2016 року Московським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2016 у справі № 623/2231/15-ц.

Вказаний виконавчий лист було пред`явлено для примусового виконання до органів виконавчої служби.

06.02.2017 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя під час виконання вищезазначеного виконавчого листа у виконавчому провадженні № 53307841 було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «Метінвест бізнес сервіс», та здійснювати відрахування з доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 50% до погашення заборгованості, а далі за виконавчим листом, а саме зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, починаючи з 10.11.2016 року.

19.02.2018 року державний виконавець звернувся до ТОВ «Метінвест бізнес сервіс» з вимогою № 4028, відповідно до якої у зв`язку із змінами до Сімейного кодексу України від 17.05.2017 вимагав утримувати аліменти у розмірі 1/6 частини доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Постановою від 08.10.2018 державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було винесено постанову ВП № 53307841 про прийняття виконавчого провадження № 53307841 з примусового виконання виконавчого листа № 623/2231/15-ц від 05.12.2016 .

08.10.2018 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «Метінвест бізнес сервіс», та здійснювати відрахування з доходів боржника у відповідності до чинного законодавства, утримання проводити щомісячно відповідно до вимог виконавчого документу, а саме, у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) боржника (у разі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, зазначити розмір суму визначений виконавчим документом), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

08.01.2019 року державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «Метінвест Діджитал», та здійснювати відрахування з доходів боржника у відповідності до чинного законодавства, утримання проводити щомісячно відповідно до вимог виконавчого документу, у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Листом № 307 від 16.09.2020 ТОВ «Метінвест бізнес сервіс» повідомило державного виконавця про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.10.2018.

Зі змісту даного листа вбачається, що відрахування здійснювались у розмірі не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

09.10.2020 року стягувач звернулась до державного виконавця із заявою, в якій зазначила, що в період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року вона отримувала аліменти з встановленими обмеженнями, тобто не більше десяти розмірів мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, безпідставно. Після надходження інформації про доходи боржника за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року стягувачу стало відомо про невиплачену їй частину аліментів за цей період часу. У зв`язку з цим, стягувач просив зробити перерахунок заборгованості по аліментам та виплатити їй суму невиплачених аліментів 115 558, 88 грн. за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року.

Державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року, згідно з яким розмір заборгованості складає 115 558, 88 грн.

19.11.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про доповнення до постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 08.01.2019 року та постановлено окрім поточних стягнень аліментів із заробітної плати боржника, стягувати щомісячно суму заборгованості по аліментам в розмірі 115 558, 88 грн. до повного її погашення.

Боржник заперечує проти вищевказаного розрахунку розміру заборгованості по аліментах та прийнятої державним виконавцем постанови від 19.11.2020 року, оскільки державним виконавцем не було враховано вимог ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України.

Суд вважає вищевказані доводи скаржника безпідставними, враховуючи наступне.

Так, згідно з ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналізуючи розділ II Наказне провадження Цивільного процесуального кодексу України, наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Тлумачення частини першої статті 182 та частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України свідчить, що обмеження щодо розміру аліментів, передбачене частиною п`ятою статті 183 Сімейного кодексу України встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження, яке призначене для стягнення грошових сум незначного розміру.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 760/6860/17-ц, від 23.12.2019 у справі № 522/6138/18.

Отже, доводи скаржника про те, що під час здійснення розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року та винесення постанови від 19.11.2020 державним виконавцем не було враховано, що законом обмежений розмір аліментів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як максимальний розмір аліментів, так і конкретно встановлені частки від заробітку боржника законом передбачені виключно для наказного провадження.

При цьому, як зазначалось вище, заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2016 у справі № 623/2231/15-ц позов ОСОБА_1 задоволено: зменшено розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 10.06.2011 у справі 2-1806/11, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і обмежень максимального розміру аліментів також вказаним рішенням суду не передбачено.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на вищевикладене, суд вважає дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості по аліментах за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року в розмірі 115 558, 88 грн. та винесення постанови від 19.11.2020 про доповнення постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 08.01.2019 в межах виконавчого провадження № 53307841 правомірними та такими, що здійснені з урахуванням вимог ст. ст. 68-71 Закону України «Про виконавче провадження» та без порушень приписів ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, і не вбачає підстав для скасування даної постанови та зобов`язання державного виконавця здійснити повторне проведення розрахунку заборгованості по аліментах.

За таких обставин, подана ОСОБА_1 скарга на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) є необґрунтованою, у зв`язку з чим суд відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 447, 448 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

2. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 15.5. ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного процесуального кодексу України апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 16.04.2021 року.

Суддя Н.В. Новіченко