Справа № 504/27/17
Номер провадження 2/504/160/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Вінської Н.В.,

секретарі Білаш А.М. ,

за участю

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ майна із спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що згідно рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 січня 2008 року їй та відповідачу на праві спільної часткової власності в рівних частках по Ѕ кожному належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В цілому будинок складається з квартири № 1 літ. «А» , а саме 2- житлова площею 20.7 кв.м., А3 - кухня площею 11,1 кв.м., літ. «а» - веранда площею 7,5 кв.м. Всього літ. «А», «а» - 39,3 кв.м. та квартири № 2 літ. «А-3» - житлова площею 13,4 кв.м., літ. «А-4» - житлова площею 18,2 кв.м., літ «а-1» веранда площею 5,9 кв.м., літ. «А1» кухня площею 10,5 кв.м., літ. «а» - веранда площею 10,7 кв.м. всього по квартирі 2 98,0 кв.м. Житловий будинок розташований на земельній ділянці 5000 кв.м. Окрім житлових приміщень на земельній ділянці розташовані господарчі споруди, а саме: літ. «В» сарай площею 14,7 кв.м., літ. «К» - погріб; літ. «Г» - сарай площею 21,3 кв.м., літ. «Д» навіс площею 4,7 кв.м., літ. «Е» - сарай площею 22,0 кв.м., літ. «Ж» - сіносховище площею 36,0 кв.м., літ. «З» - сарай 18,7 кв.м., літ. «И» - сарай 38,3 кв.м., літ. «и» - тамбур 2,0 кв.м. літ. «Е» сарай площею 44 кв.м. І - цистерна, ІІ - мощення. Відновлена вартість житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами згідно характеристики технічного паспорту становить 390958 грн., відповідно вартість Ѕ частини домоволодіння становить 195476 грн., що є розміром її частки у спільній сумісній власності. Для можливості здійснення права власності на належне їй майно, у тому числі і право розпорядження та встановлення порядку користування майном, бажала виділити свою Ѕ частку будинку в натурі із спільної часткової власності. Вона користується частиною житлового будинку, а саме квартирою № 1 . В той же час відповідач перешкоджає їй у користуванні господарчими спорудами, а саме літ. «З» сарай 18,7 кв. м., літ. «И» - сарай 38,3 кв.м., літ. «и» - тамбур 2,0 кв.м., літ. «К(пд)» - погріб. Враховуючи, що загальна площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок складає 5000 кв.м., а їй належить на праві власності Ѕ частина будинку, то у її користування повинно перейти відповідно Ѕ частина земельної ділянки площею 2500 кв.м. Просила суд виділити їй в натурі у власність частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою у АДРЕСА_1 визнавши за нею право власності на приміщення літ. «А-2» житловою площею 20.7 кв.м., літ. «А-3» кухня площею 11,1 кв.м., літ. «а» - веранда площею 7,5 кв.м., господарчими спорудами літ. «З» - сарай 18,7 кв.м., літ «И» - сарай 38,3 кв.м.; літ. «и» - тамбур 2,0 кв.м., літ. «К(пд)» - погріб, (І - цистерна; ІІ -мощення залишити у загальному користуванні). Припинити право спільної сумісної власності Ѕ частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами та визначити порядок користування земельною ділянкою виділивши їй у користування Ѕ частину (2500 кв.м.) земельної ділянки.

Ухвалою 31.05.2018 року по справі за клопотанням позивачки призначено та проведено судову будівельно - технічну експертизу (а.с.46).

В судовому засіданні позивачки позовні вимоги підтримала просила суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги позивачки визнав частково та пояснив суду, що не заперечує проти задоволення позову в частині поділу земельної ділянки, та між сторонами відсутній спір відносно виділення частини житлового будинку позивачці, щодо квартири № 1 , а йому квартири № 2 , але заперечував, щодо поділу господарських будівель, а саме щодо виділення позивачці літ. «З» - сарай 18,7 кв.м., літ «И» - сарай 38,3 кв.м.; літ. «и» - тамбур 2,0 кв.м., літ. «К(пд)» - погріб, так як вважав, що данні господарчі будівлі мають належати їм на праві спільної часткової власності по Ѕ частинні, так як насправді літ. «И» зазначена у технічному паспорті як сарай є літною кухнею, а літ. «З» є коморою. Крім того вважав, що йому має належати літ. «Е» - сарай та літ. «Ж» - сіносховище.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що на час розгляду справи до складу житлового будинку по АДРЕСА_1 входять самочинно забудовані та реконструйовані об`єкти, зокрема (літ. А1, а1, а2) у зв`язку з чим спірний житловий будинок не підлягає поділу відповідно до вимог чинного законодавства.

Судовим розглядом справи встановлено:

24 січня 2008 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області по справі № 2-776/2008 р. визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної власності в рівних частках по Ѕ частині на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці 0,50 га. В АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

За даним рішенням на вказаний будинок з господарчими будівлями та спорудами за сторонами Комінтернівським РБТІ зареєстровано право власності по Ѕ частині (а.с.7, 37).

Згідно даних технічного паспорту об`єкт нерухомого майна станом на 24.11.2016 року складається з: літ. «А» - житлового будинку; літ. К(пд) - погріб; літ. «а, а1, а2» - веранди; літ. «А1» - прибудова; літ. «В, Г,Е, З, И» - сараї; літ. «и» - тамбур; літ. «Д» - навіс; літ. «Ж» - сіносховище; І - вимощення; ІІ - цистерна; № 1,3 - огорожа; № 2, 5 - ворота (а.с. 12-13).

За експлікацією приміщень до плану одноквартирного (садибного) житлового будинку зазначено дві квартири. Квартира № 1 розташована у приміщенні зазначеному під літ. «А, а» та знаходиться у фактичному користуванні позивачки ОСОБА_1 ( по літ. «А»: 1- 2-житлова 20,7 кв.м.; 1-3 кухня 11,1 кв.м.; по літ. «а» 1-1- веранда 7, 5 кв.м.). Квартира № 2 розташована у приміщенні зазначеному під літ. «А, А1, а1, а2» та знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 (літ. «А» - 2-3 житлова 13, 4 кв.м.; літ. «А 1» 2-2 кухня 10.5 кв.м.; 2-4 житлова 18.2 кв.м.; літ. а1 - 2-1 веранда 5,9 кв.м.; літ. «а2» 2-5 веранда 10,7 кв.м.) (а.с. 11).

Згідно даних технічного паспорту, а саме схематичного плану земельної ділянки та плану поверхів житлового будинку літер А1 (1930 року забудови), а1(1930 року забудови), а2 (2009 року забудови) побудовані самовільно (а.с. 9, 10).

Відмовляючи у задоволенні позову суд не приймає до уваги висновок експерта судово-будівельної та земельно-технічної експертизи від 28.02.2020 року № 18-2746/2947 здійснений судовим експертом ОНДІСЕ Ковальчуком Олегом Уьяновичем оскільки висновок не ґрунтується на фактичних даних технічного паспорту та виконано без додержання вимог чинного законодавства зокрема Інструкції про проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 р. № 55, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за № 774/14041(далі Інструкція ).

Відповідно до п. 1.2. Інструкції, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2).

Згідно п.п. 2.2. та 2.3 Інструкції, поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Згідно п.3.11. Інструкції за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об`єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються.

У відповідності до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, таким чином виключає це майно із цивільного обороту.

Таким чином, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (ч.2 ст. 376 ЦК України).

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року справі № 6-130цс13, постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 № 61-12св17.

Оскільки до складу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 входять об`єкти самочинного будівництва, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Позовні вимоги в частині виділення земельної ділянки також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог щодо виділення в натурі частини будинку, та крім того суду не надано та судовим розглядом не встановлено права власності позивача та відповідача на спірну земельну ділянку.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 316, 317, 356 358, 364, 376 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ майна із спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/ Вінська Н. В.

Копія вірна.

Суддя:

Рішення набрало законної сили 03 березня 2021 року.

Суддя:

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Помічник судді Мостовий І.Л.

Дата засвідчення копії 03 березня 2021 року.