Справа № 215/4887/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Науменко Я.О.

за участю секретаря Головко Д.В.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2020 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 63174,75 грн., в тому числі: 47178,31 грн. - заборгованість за кредитом та 15996,44 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC7 та отримання кредитної картки шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. На підставі вказаної Анкети-Заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,8% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у Анкеті-Заяві. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 10.08.2020 виникла заборгованість у розмірі 63174,75 грн.. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судовий збір у розмірі 2102 грн..

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність, оскільки будь-яких кредитних договорів, договорів банківського рахунку та про видачу платіжного засобу (кредитної картки) із позивачем він не укладав і доказів протилежного позивачем не надано. Розрахунок заборгованості не підтверджує факт отримання відповідачем грошових коштів та користування ними, а підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку містить персональні дані відповідача і свідчить лише про його намір поповнювати рахунки, що відкриті в А-Банку (вх.№997 від 19.01.2021).

Представник відповідача направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності і відповідача та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та не доведеність (вх.№7502 від 13.04.2021).

Ухвалою від 16.09.2020 відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 22.10.2020.

Ухвалами від 22.10.2020 та від 01.12.2020 розгляд справи було відкладено в зв`язку з не направленням відповідачу копій позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі через відсутність у суду знаків поштової оплати для відправлення кореспонденції.

В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні справа 22.01.2021 та 02.03.2021 не розглядалась.

Ухвалою від 02.04.2021 розгляд справи було відкладено на 16.04.2021 для надання можливості представнику відповідача ознайомиться із матеріалами справи.

У судове засідання 16.04.2021 сторони, будучи повідомленими належним чином про розгляд справи, не з`явились.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 (далі - відповідач) звернувся до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 24.11.2016 (копія, а.с.6).

В цій анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись із їх змінами на сайті А-Банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщених на сайті https:// a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» і Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» (а.с.6 зворот-а.с.11, а.с.11 зворот-а.с.12).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC7 (а.с.5) відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 10.08.2020 у розмірі 63174 грн. 75 коп., яка складається з:

-47178 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом;

-15996 грн. 44 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 610 цього Кодексу передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виходячи з вимог частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати від боржника повернення всієї суми кредиту.

При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов і Правил надання банківських послуг А-Банку, Витяг із Тарифів користування кредитною картою «Універсальна» та з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», а також і розрахунок заборгованості.

Але в анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача і його контактну інформацію. Даних про те, який кредитний ліміт встановлено, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, тощо в анкеті-заяві не зазначено.

Разом із тим, банківські послуги не обмежуються наданням кредитів, а тому із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти беззаперечного висновку, що відповідач мав намір укласти саме кредитний договір, враховуючи відсутність обраного виду картки та розміру кредитного ліміту.

Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідача та яка картка йому була видана з огляду на те, що підписання анкети-заяви не є обов`язковою умовою для видачі картки і банк може прийняти рішення як про видачу картки, так і про відмову клієнту без пояснення причин у її видачі.

Позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами кредитного договору №SAMABWFC7, отримання відповідачем кредитної картки тощо, щоб свідчило про волевиявлення відповідача укласти саме кредитний договір та отримати відповідно кредитні кошти, оскільки анкета-заява від 24.11.2016 стосувалась наміру відповідача здійснювати поповнення рахунків, відкритих в А-Банку, в обсязі понад 150 тис. грн. на місяць.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач зазначав, що у порушення своїх зобов`язань відповідач кредит у повному обсязі не повернув, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними та часткового погашення заборгованості позивачем надано лише розрахунок заборгованості.

Але доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Однак позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження наявності чи відсутності заборгованості та її розміру, а саме: виписки по рахунку, яка є первинним документом про наявність та розмір заборгованості.

Наданий же позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості за договором №SAMABWFC7 від 24.11.2016 без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору, не є підтвердженням наявності заборгованості у вказаному розмірі та не є належним та допустимим доказом також і наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог, яка нічим іншим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити.

У правовому висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду від 17.03.2021 по справі №689/1769/18 зазначено, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що АТ КБ «ПриватБанк» не довів існування кредитних правовідносин між сторонами, оскільки на підтвердження цього банком було надано судам тільки розрахунок заборгованості та анкету-заяву, у якій зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. У вказаній анкеті-заяві відсутні дані про те, який кредитний ліміт встановлено, тип картки, строк її дії, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, розмір пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту, тощо. АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що підписуючи анкету-заяву відповідач ознайомилась Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а отже виявила згоду на укладення кредитного договору, проте надані документи не містять підпису відповідача, тому відсутні підстави вважати, що остання була ознайомлена із ними.

Відповідно до правового висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду від 31.03.2020 по справі №703/3191/18, наданий банком розрахунок заборгованості не є таким доказом, а тому не може беззаперечно свідчити про існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у визначеному АТ КБ «ПриватБанк» розмірі, за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження виконаних за день фінансових операцій чи руху грошових коштів за кредитним договором, одним із яких є виписка по рахунку.

Отже, позивачем не надано доказів укладення договору №SAMABWFC7 від 24.11.2016 та відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити, який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими до позовної заяви Витягом із Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» і Умовами та правилами надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» відповідач ознайомився і погодився, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, у зазначеному розмірах і порядку нарахування.

Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг суд оцінює критично, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Також суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, яка регулює правовідносини по договору приєднання, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https:// a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «АКЦЕНТ-БАНК» у період із часу виникнення спірних правовідносин (24.11.2016) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (23.08.2020 згідно відомостей про відправку, а.с.19), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про укладення кредитного договору, погодження ними розміру, виду та строку його дії, сплати відсотків за користування кредитом, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначений висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

В силу принципу змагальності сторін, визначеного ст. 12 ЦПК України, позивач мав надати належні та допустимі докази укладення з відповідачем договору №SAMABWFC7 від 24.11.2016 та надання відповідачу грошових коштів за даним кредитним договором і розміру заборгованості, у випадку її наявності, чого ним зроблено не було.

Зважаючи на викладене, а також заперечення відповідача і його представника щодо заявлених позовних вимог, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп. слід покласти на позивача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне рішення складено 16.04.2021.

Суддя