Провадження № 2-з/752/41/21
У Х В А Л А

25 лютого 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Конопацької К.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди ,-

встановив:

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди.

У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення зазначеного вище позову вказавши, що предметом спору у з заявленому вище позові є грошові кошти у сумі 95 708 грн., які складають вартість ненаданих, але оплачених ним на рахунок відповідачу грошових коштів у форматі IBAN № НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_3 , через термінал банку, з призначенням платежу: Туристичні послуги , договір № 4340203.

Вказував, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди і з огляду на те, що відповідач ФОП ОСОБА_2 може самостійно розпорядитися грошовими коштами поза його волею.

У зв`язку з зазначеним вище просив накласти арешт на грошові кошти в сумі 95 708 грн., які знаходяться на рахунку у форматі IBAN № НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 .

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

За правилами ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, за захистом яких він звернувся до суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або неефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зазначена позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 заявлено про спір до відповідача ФОП ОСОБА_2 щодо відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди за невиконання договору.

Як убачається з позовної заяви ОСОБА_1 останній зазначає, що письмовий договір про туристичні послуги між ним та відповідачем ФОП ОСОБА_2 не укладався. При цьому підставою для заявлених позовних вимог вказує на перерахування ним через платіжний термінал Банку АТ «Райффайзен Банк Аваль», що розміщений по вул. Лесі Українки, 37 у м. Вишневе Київської області були перераховані грошових коштів у сумі 95 708 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_2 з призначенням платежу туристичні послуги, договір № 4340203.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рахунок на який позивачем здійснювався платіж у сумі 95 708 грн. належний відповідачеві ФОП ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Зважаючи на зазначене вище, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: К.Г. Плахотнюк