РІШЕННЯ

іменем України

24 березня 2021 року м. Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Половинки В.О.,

за участю секретаря судового засідання Концур А.І.

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Чумаса Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сватове у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що між АБ «УКРГАЗБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №042/11/2013/358 від 28 листопада 2013 року, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору є: сума кредиту 200 000, 00 грн., процентна ставка за користування кредитом 16, 00 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 16, 00 % річних. Строк повернення кредитних коштів до 27 листопада 2023 року. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою з позичкового рахунку відповідача. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. У якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки №042/11/2013/358/П від 28 листопада 2013 року з відповідачем ОСОБА_2 . За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Вимоги банку до відповідачів про погашення заборгованості не задоволені, заборгованість не погашена. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору, станом на 11 жовтня 2019 року відповідачем не сплачено: - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015 27 816, 50 грн.; - заборгованість за кредитом 189989, 13 грн. Загальна заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 11 жовтня 2019 року складає 217 805, 63 гривень. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вищевказану заборгованість за кредитним договором у сумі 217 805, 63 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3267, 08 грн.

Заочним рішенням суду від 27 квітня 2020 року даний позов задоволено.

Ухвалою суду від 04 січня 2021 року скасоване заочне рішення від 27 квітня 2020 року по цивільній справі № 426/13166/19 за позовом Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, причину неявки суду не повідомив. На підставі п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, з урахуванням думки представника відповідача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки через наявність обставин непереборної сили був відсутній факт порушення відповідачем зобов`язань по договору. Крім того відповідач ОСОБА_1 зверталася з заявою до директора Луганської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», у якій просила зробити відстрочку оплати платежів по тілу кредита у зв`язку із проведенням на території Луганської області антитерористичної операції. Пізніше Луганська регіональна торгово-промислова палата надала ОСОБА_1 висновок № 25.12-582 про настання обставин непереборної сили, у якому вказано, що Луганська регіональна торгово-промислова палата вважає можливим факт дії для ОСОБА_1 по кредитному договору № 042/11/2013/358, укладеному з АБ «Укргазбанк», з 20 червня 2014 року обставин непереборної сили, що виникли в результаті проведення на території Луганської та Донецької областей антитерористичної операції. Крім того представник відповідача не погоджується з розміром процентів за користування кредитом, які були нараховані позивачем. Також звертає увагу на сплив строків позовної давності щодо вимог позивача. При цьому представник відповідача вказав на безпідставність вимог щодо поручителя ОСОБА_2 . Також зазначив, що відповідач ОСОБА_1 укладала цей договір на придбання квартири АДРЕСА_1 , про що прямо вказано в договорі. При цьому звернув увагу на те, що квартира АДРЕСА_1 , була знищена в результаті бойових дій, що точилися влітку 2014 року у м. Луганську.

Вислухавши представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

28 листопада 2013 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №042/11/2013/358 від 28 листопада 2013 року відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору є: сума кредиту 200 000, 00 грн., процентна ставка за користування кредитом 16, 00 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 16, 00 % річних. Строк повернення кредитних коштів до 27 листопада 2023 року. (а.с.13-18).

У якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки №042/11/2013/358/П від 28 листопада 2013 року з відповідачем ОСОБА_2 ( а.с. 19-20).

Відповідно до п.п. 1.1-1.5 Договору поруки, відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі Зобов`язання. Поручитель відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.

Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 27 квітня 2020 року даний позов задоволено. Ухвалою суду від 04 січня 2021 року це заочне рішення скасоване.

Відповідно доп. 5.4. Кредитного договору № 042/11/2013/358 від 28.11.2013, укладеного між відповідачем та АБ «Укргазбанк», позичальник не відповідає за порушення зобов`язання, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (обставин форс-мажору), визначених цим розділом» (а.с. 13-16). Пункт 5.4. Кредитного договору № 042/11/2013/358 від 28.11.2013 кореспондується з положеннями ст. 617 Цивільного кодексу України, згідно якого особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Також п. 5.7. кредитного договору визначено, що виникнення форс-мажорних обставин продовжує термін виконання взаємних зобов`язань Сторін по цьому Договору на період тривалості дії таких обставин без відшкодування збитків обох Сторін».

У відповідності до указу в.о. Президента України ОСОБА_4 від 14.04.2014 № 405/2014 було розпочато антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей.

19.06.2014 ОСОБА_1 подала безпосередньо на ім`я директора Луганської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заяву, у якій просила зробити відстрочку оплати платежів по тілу кредита у зв`язку із проведенням на території Луганської області антитерористичної операції (а.с. 108).

Луганська регіональна торгово-промислова палата надала ОСОБА_1 висновок № 25.12-582 про настання обставин непереборної сили, у якому вказано, що Луганська регіональна торгово-промислова палата вважає можливим факт дії для ОСОБА_1 по кредитному договору № 042/11/2013/358, укладеному з АБ «Укргазбанк», з 20 червня 2014 року обставин непереборної сили, що виникли в результаті проведення на території Луганської та Донецької областей відповідно до указу в.о. Президента України ОСОБА_4 від 14.04.2014 № 405/2014 антитерористичної операції, наявності явної загрози життю та здоров`ю мешканців Луганська, зупинення роботи ПрАТ «НВЦ «Трансмаш», працівником якого була ОСОБА_1 та вимушеного тимчасового переселення ОСОБА_1 із зони проведення АТО до стабілізації обстановки, що об`єктивно перешкоджає ОСОБА_1 виконувати її обов`язки по кредитному договору № 042/11/2013/358 (а.с. 109-115).

Висновок Луганської регіональної торгово-промислової палати № 25.12-582 було надіслано на адресу АБ «Укргазбанк» у м. Київ, а також на адресу відділення № 358/12 АБ «Укргазбанк» у м. Луганську, що підтверджується описами вкладення в цінний лист та фіскальними чеками про оплату поштових послуг Укрпошти, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 113-114).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» введено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», яке наразі є чинним, місто Луганськ внесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та майже до середини літа 2014 року фактично проживала на території м. Луганська. Згодом, ОСОБА_1 переселилася як внутрішньо переміщена особа на територію, підконтрольну уряду України, у зв`язку з чим на ОСОБА_1 , серед іншого, поширюється дія мораторію, запровадженого статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (а.с. 118).

Оскільки Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» станом на день прийняття рішення є чинним, то суд вважає, що відносно ОСОБА_1 продовжує діяти мораторій на виконання договірних зобов`язань за Кредитним договором № 042/11/2013/358 від 28.11.2013.

Такий висновок суду відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постанові від 07.02.2018 р. по справі 242/4641/15-ц, врахування яких згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК є обов`язковим при виборі і застосуванні норм права судом до спірних правовідносин: «Відповідно до сертифіката Торгово-промислової палати України від 15 квітня 2016 року№ 6154 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв`язку із цим антитерористичної операції) з 07 листопада 2014 року для ТОВ «Дирекція адміністративних будівель» щодо зобов`язань товариства.Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (89, 229 ЦПК України), встановивши, що невиконання відповідачами своїх зобов`язань зумовлено непереборною силою - збройним конфліктом, який відбувається на території Донецької області,… …дійшли правильного висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають».

Враховуючи викладені обставини та умови п. 5.7. Кредитного договору № 042/11/2013/358 від 28.11.2013 р., суд вважає, що події на сході країни є форс-мажорними обставинами, у зв`язку з якими строк виконання ОСОБА_1 її зобов`язань щодо повернення суми кредиту, передбаченого п. 3.1. Кредитного договору № 042/11/2013/358 від 28 листопада 2013 р. та Графіком платежів, що є Додатком 1 до Кредитного договору, є продовженими. Оскільки вказані форс-мажорні обставини тривають і нині, строк виконання ОСОБА_1 її зобов`язань щодо повернення кредиту ще не наступив, тому відсутній факт порушення ОСОБА_1 її зобов`язань по Кредитному договору № 042/11/2013/358 від 28 листопада 2013, на думку суду позов про стягнення заборгованості з основного зобов`язання по кредиту та процентів за користування кредитом є таким, що поданий АБ «Укргазбанк» передчасно, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Не підлягають також задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015 у розмірі 27 816,50 грн. виходячи з наступного: позивачем вказано, що «процентна ставка за користування кредитом 16,00% річних (п.1.4.1. Кредитного договору)». Судом встановлено, що між АБ «Укргазбанк», ОСОБА_1 та Луганським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено тристоронній Договір № 72/2013-ЧК про надання часткової компенсації процентів, згідно умов якого Одержувач зобов`язався компенсувати Позивачу на його рахунок (п. 2.5. Договору) проценти за користування кредитними коштами, що мала сплачувати Відповідач 1 за кредитним договором від 28.11.2013 р. № 042/11/2013/358 (п. 1.2. Договору). При цьому, Відповідач 1 мала сплачувати Позивачу лише 3 % річних за користування кредитними коштами, а Одержувач мав сплачувати Позивачу інші 13 % річних за Відповідача 1 (п. 1.2.4. Договору) (а.с. 99-105).

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з Відповідачів 16,00% відсотків річних за користування кредитом є необґрунтованою.

Також, у розрахунку заборгованості за Кредитним договором (п. 2 Додатків до позову) вказано, що 16 % річних за користування кредитними коштами нараховані за період з 01.06.2014 по 30.04.2015. При цьому, відповідач ОСОБА_1 сплатила 19 червня 2014 року на користь позивача 486,83 грн. в погашення суми по відсоткам згідно Кредитного договору від 28.11.2013 р., що підтверджується квитанцією № 7661_3 від 19.06.2014 і не було враховано позивачем (а.с. 107).

Вирішуючи питання щодо вимог до поручителя ОСОБА_2 слід зазначити, що позивач просить стягнути 27 816,50 грн. 16 % річних за період з 01.06.2014 р. по 30.04.2015 р. за користування кредитними коштами та 189 989,13 грн. заборгованості за тілом кредиту солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що між ОСОБА_2 та позивачем був укладений Договір поруки № 042/11/2013/258/ІІ від 28.11.2013 для забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань по Кредитному договору № 042/11/2013/358 від 28.11.2013.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 555 ЦК у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

При цьому, п. 2.1. Договору поруки передбачено, що у разі невиконання Позичальником (відповідачем ОСОБА_1 ) зобов`язання по кредитному договору Кредитор (Позивач) звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань по кредитному договору до Позичальника та/або Поручителя.

Пунктом 2.2. Договору поруки передбачено, що Поручитель (відповідач ОСОБА_2 ) зобов`язаний не пізніше 2 банківських днів з дати отримання письмової вимоги Кредитора (Позивача) перерахувати Кредитору (Позивачу) суму заборгованості Позичальника (Відповідача 1).

Позивач, в порушення умов п. 2.1. Договору поруки з відповідною письмовою вимогою до Відповідачів не звертався, отже не настали обставини, передбачені у п. 2.2. Договору поруки, оскільки відповідач ОСОБА_2 письмову вимогу від Позивача про сплату коштів по кредитному договору не отримував.

Також слід зауважити, що згідно п. 5.2. Договору поруки порука припиняється, якщо кредитор протягом 3 років з дня настання строку виконання зобов`язання Позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до Поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до Поручителя протягом одного року з дня укладання договору поруки.

Як вже зазначалося вище, Поручитель взагалі не отримував від Позивача письмову вимогу про сплату грошових коштів за кредитним договором, а провадження по справі № 426/13166/19 було відкрите 06.02.2020 року, у зв`язку з чим Договір поруки № 042/11/2013/258/ІІ від 28.11.2013 р. є припиненим, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо судових витрат відповідача ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

На підставі ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У зв`язку із пред`явленням Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором у сумі 217 805,63 грн., який розглядається Сватівським районним судом Луганської області по справі № 426/13166/19, ОСОБА_5 була вимушена звернутися за професійною правничою допомогою до Адвокатського об`єднання «ВіннерЛекс», з яким було укладено Договір про надання правової допомоги від 18.11.2020 року. Сторони у Специфікації № 1 до Договору про надання правової допомоги від 18.11.2020 року погодили, що загальна вартість послуг по наданню ОСОБА_1 професійної правничої допомоги у зв`язку із розглядом Сватівським районним судом Луганської області справи № 426/13166/19 складає 21 000 грн.(а.с. 248-265). Розглядаючи питання щодо заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності по справі № 426/13166/19, судом встановлено наступне.

Згідно п. 3.1. Кредитного договору від 28.11.2013 відповідач ОСОБА_1 мав здійснювати повернення суми кредиту щомісячно з 1-го та не пізніше 28-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше ніж 1/120 від суми отриманого кредиту (плановий платіж). Також сторонами підписано Графік платежів, що є Додатком 1 до Кредитного договору від 28.11.2013, який передбачив дати та суми внесення щомісячних платежів з погашення основної суми по кредиту та процентів за користування кредитом, починаючи з грудня місяця 2013 року.

При цьому, згідно п. 5.8. Кредитного договору від 28.11.2013, строк позовної давності за цим Договором встановлюється сторонами у три роки.

На підставі ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З цього приводу слід зазначити, що ОСОБА_1 останній раз сплачувала Позивачу в погашення основного тіла кредиту в квітні 2014 р., що підтверджується квитанцією № 7661_1 від 17.04.2014.

Отже, якщо навіть і припустити те, що порушення ОСОБА_1 зобов`язання по поверненню кредиту начебто мало місце, хоча Відповідач 1 вважає, що у зв`язку з форс-мажорними обставинами час виконання її зобов`язань за кредитним договором ще не наступив, то після неотримання Позивачем в травні 2014 року чергового платежу, він дізнався про його порушене право. Тому суд вважає, що перебіг позовної давності в даному випадку розпочався з 1 червня 2014 року та сплинув 1 червня 2017 року згідно правил ч. 3 ст. 254 та ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги як про стягнення 27 816,50 грн. 16 % річних за період з 01.06.2014 р. по 30.04.2015 р. за користування кредитними коштами, так і про стягнення 189 989,13 грн. заборгованості за тілом кредиту заявлені за межами строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України (далі ЦК), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_1 заявила про застосування строків позовної давності по справі № 426/13166/19.

Суд також звертає увагу на практику Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, який у постанові від 25 листопада 2020 року по справі № 461/4885/17 щодо правильності застосування правил про позовну давність зазначив наступне: «Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною п`ятою статті 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватися тільки за допомогою звернення до суду. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). За правилами статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), неодноразово наголошував, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», заяви № 22083/93, 22095/93; пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

У відповідності до роз`яснень, наданих в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити за недоведеністю позову.

На підставі викладеного, керуючись

ст. ст. 261, 267, 554, 555, 610 ЦК України;

ст. ст. 12, 13, 78-80, 137, 141, 258, 268, 352 ЦПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором у сумі 217 805,63 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 23697280) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп. та понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 21 000,00 грн. (двадцять одна тисяча) а всього стягнути 21 420,40 грн. (двадцять одна тисяча чотириста двадцять гривень) 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 30 березня 2021 року

Суддя: В.О. Половинка