Провадження № 2/127/3581/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13.04.2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачам на праві спільної часткової власності належить будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку зареєстровані позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_3 , який є онуком ОСОБА_2 та племінником ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_3 з 2016 року не проживає у спірному будинку, участі в оплаті комунальних платежів не бере. Реєстрація місця проживання відповідача в житловому приміщенні порушує права позивачів як власників, а саме володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Враховуючи, що ця справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала повністю, не заперечила щодо заочного розгляду справи, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви і просила судові витрати не стягувати з відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що вони сусіди позивачів, проживають в АДРЕСА_1 . Їм відомо, що відповідач ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_2 та племінником ОСОБА_1 . Приблизно з 2016 року ОСОБА_3 не проживає в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вирішив проживати окремо зі своєю дівчиною.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить житлове домоволодіння за АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 є власником 1/8 частини вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ясінською О.М. за реєстровим №957.

Позивач ОСОБА_1 є власником 7/8 частин домоволодіння, з яких 3/4 частки домоволодіння належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ясінською О.М. за реєстровим №958 та 1/8 частка належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.02.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ясінською О.М. за реєстровим №129 (а.с. 3-8).

Згідно із відомостями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 19.10.2020 року, які надані на запит суду щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання відповідача ОСОБА_3 вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21-22).

Відповідно до копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. АДРЕСА_1 вбачається, що у вказаному будинковолодінні зареєстрований відповідач ОСОБА_3 (а.с. 10-12).

Пояснення в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , однак не проживає за вказаною адресою з 2016 року підтверджуються довідкою №426 від 30.09.2020 року Квартального комітету «Поділля» (а.с. 14).

Також згідно із довідкою №432 від 02.10.2020 року Квартального комітету «Поділля» в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (мати), ОСОБА_3 (племінник), ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_7 (донька) (а.с. 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачі надали суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин більше року, не сплачує за комунальні послуги.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач за вказаною вище адресою не проживає більше року без поважних причин, а наявність реєстрації ОСОБА_3 порушує права та інтереси позивачів щодо володіння та розпорядження належною їм власністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 9, 64, 65, 156 ЖК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщеннямза адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати з відповідача не стягувати.

Рішення суду може бути оскаржено позивачами до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складено 16.04.2021 року.

Суддя: