Справа № 399/334/18
Провадження № 2/399/1/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2021 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «СК «Країна», про відшкодування матеріальних збитків,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків.

Позовні вимоги мотивує тим, що 4 січня 2013 року, рухаючись на власному автомобілі марки «Нива-Шевроле», реєстраційний № НОМЕР_1 , по маршруту Онуфріївка-Кропивницький, на виїзді з м. Олександрія Кіровоградської області в напрямку міста Знам`янка, його автомобіль на великій швидкості зіткнувся з автомобілем марки «Субару Трібека», реєстраційний № НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_3 . Пізніше, позивач дізнався, що вказаний автомобіль належить ПВКФ «Жемчуг», зареєстрованої в м. Кропивницький, а ОСОБА_3 є директором даного підприємства. Вказана ДТП сталося з вини відповідача ОСОБА_2 , який не врахував дорожню ситуацію, здійснюючи маневр обгону. По даному факту він викликав працівників МВС, якими було складено протокол та порушено кримінальну справу, оскільки внаслідок ДТП було спричинено тілесні ушкодження її учасникам.

Внаслідок зіткнення було пошкоджено автомобіль позивача, а саме: зовнішні пошкодження кузова, деформація кузова та деталей рульового управління і трансмісії, розбито лобове скло, дзеркало заднього виду, фари, бампер та інше.

По факту ДТП було внесено відомості до ЄРДР за № 000061 від 04.01.2013 та розпочато досудове розслідування. На день звернення з позовом до суду кримінальне провадження № 398/4055/15-к закрито ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2017 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2017 потерпілим та цивільним позивачам роз`яснено право звернутися до суду з позовом у порядку цивільного судочинства. Ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_2 , створивши своїми неправомірними діями аварійну ситуацію, спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було оглянуто працівниками поліції та складено відповідний протокол. Пізніше, в ході розслідування кримінальної справи автомобіль, також був оглянутий експертами та зафіксовано його пошкодження.

Так як в результаті ДТП його автомобіль було пошкоджено не тільки ззовні, але й його ходову частину, для можливості його експлуатації позивач провів за власні кошти його частковий ремонт. Ремонт проводився на ТОВ «Автохімкомплект» м. Кременчук та ФОП ОСОБА_4 . Вартість ремонту пошкоджень ходової частини переднього мосту склав 21373, 17 гривень, що підтверджується касовим чеком та замовленням на проведення робіт. 23 грудня 2019 року позивачем було замовлено кошторисний рахунок про вартість відновлювальних робіт автомобіля відповідно до пошкоджень, які він отримав внаслідок ДТП. Вартість цих робіт становить 122030 гривень. Розмір спричиненої йому матеріальної шкоди, з урахуванням вже проведеного часткового ремонту, становить 143403, 17 гривень.

21 листопада 2019 року у вказаній справі було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 03.02.2020 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 у даній цивільній справі замінено неналежного відповідача приватну виробничо-комерційну фірму «Жемчуг» на ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року за клопотанням відповідача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ « СК «Країна».

28 травня 2020 року за клопотанням відповідача ОСОБА_2 призначено судово-товарознавчу експертизу. Провадження в справі зупинено на час проведення експертизи.

13 липня 2020 року провадження по справі відновлено для виконання клопотання експерта та після задоволення клопотання експерта провадження по справі 12.08.2020 знову було зупинено.

02 жовтня 2020 року провадження по справі було знову відновлено для виконання клопотання експерта, після задоволення клопотання експерта провадження по справі 10.11.2020 знову зупинено.

Після надходження висновку експерта, ухвалою суду від 29 грудня 2020 року провадження по справі відновлено.

Ухвалою суду від 19.01.2021 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, просив розглянути справу без його участі, на адресу суду надіслав відзив, в якому позов не визнав в повному обсязі, оскільки жодна експертиза, яка проводилась в рамках кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не визнала його винним в порушення правил дорожнього руху України, його не визнано винним вироком суду та не притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Крім того, згідно Полісу АВ/9407099 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів засобів ПАТ «СК «Країна», який діяв в період з 06.09.2012 по 05.09.2013, визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 100000 гривень, за шкоду, заподіяну майну - 50000 гривень. Тому, якщо позивач ОСОБА_1 доведе його вину, належним відповідачем по даній справі повинна бути ПАТ «СК" Країна». Також, відповідач ОСОБА_2 у відзиві зазначив, що не погодився з документами, наданими позивачем на підтвердження своїх вимог, оскільки вони є неналежними та недопустимими доказами.

Крім того, 14 квітня 2020 року відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про застосування строку позовної давності, згідно якої просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач, звернувшись до суду з даною позовною заявою пропустив трирічний строк позовної давності.

Представник третьої особи ПАТ «СК «Країна» в судове засідання не з`явився, третя особа про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи без участі їх представника не подавали.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2017 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Вказана ухвала набрала законної сили 14.09.2017 /т. 1 а.с. 3, 4/.

Згідно ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2017 відповідач ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що 04.01.2013 близько 10 години керував належним йому автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись на 33 км автодороги Знам`янка - Луганськ - Ізварино зі сторони м. Олександрії в напрямку м. Знам`янка на території Олександрійського району Кіровоградської області, грубо порушуючи п. п. 1.4, 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, під час руху, ігноруючи вимоги безпеки дорожнього руху, проявив власну необережність і недбалість, невірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, перед початком виконання маневру обгону, не впевнився у безпеці свого виїзду на смугу зустрічного руху, а саме, що смуга, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на смугу зустрічного руху та почав здійснювати обгін тракторів ЮМЗ-6 АКМ, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 , та ЮМЗ-6 АКМ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_6 , котрі рухались у попутному напрямку.

ОСОБА_2 , створюючи аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху, під час виконання обгону, виявивши, що по зустрічній смузі руху в зустрічному йому напрямку рухається автомобіль SUBARU Tribeca, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , через власну необережність та недбалість, не врахував дорожні умови та не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та його напрямок, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню остановку та безпечно керувати автомобілем, в результаті чого, вчасно не встиг завершити виконуваний маневр (обгону), та допустив зіткнення з автомобілем SUBARU Tribeca, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , чим грубо порушив вимоги п. п. 10.1, 12.1, 14.2 (в) і (г) ПДР.

Після зіткнення некерований автомобіль SUBARU Tribeca, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з транспортними засобами, котрі рухались у зустрічному йому напрямку, а саме тракторами ЮМЗ-6 АКМ, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 та ЮМЗ-6 АКМ, реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_6 , котрі рухались у попутному напрямку, та автомобілем СНЕVROLET NIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . У свою чергу, після зіткнення, некерований автомобіль ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_3 , виїхав на праве узбіччя щодо свого напрямку руху, де допустив перевертання.

У результаті ДТП пасажир автомобіля SUBARU Tribeca, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі що викликали тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до протоколу огляду автотранспорту від 04.01.2013 на автомобілі СНЕVROLET NIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено механічні пошкодження /т. 2, а.с. 149/.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником СНЕVROLET NIVA, 2004 року випуску, є ОСОБА_1 /т. 2, а.с. 151/.

Згідно висновку експерта № 673 судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи, складеного 27.03.2015: 1) в розглянутій дорожній обстановці належні дії водія а/м ВАЗ-21099 ОСОБА_2 регламентувались вимогами п.п. 2.3 (б), 10.1 та 14.2 (в) ПДР; 2) керуючись вимогами п.п. 2.3 (б), 10.1 та 14.2 (в) Правил дорожнього руху, тобто рухаючись в межах правої сторони проїзної частини не здійснюючи маневру обгону, водій автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_2 в дорожній остановці, що передувала ДТП, мав технічну можливість уникнути зіткнення з зустрічним автомобілем SUBARU Tribeca; 3) формально, в даній дорожній обстановці, з метою забезпечення безпеки руху, водій автомобіля SUBARU Tribeca ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно вимогам п. 12.3 ПДР; 4) фактичні дії водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_2 , які виразились в виїзді на смугу зустрічного руху - обумовили неминучість зіткнення для водія автомобіля SUBARU Tribeca ОСОБА_3 , тому, що будь-які односторонні його (водія ОСОБА_8 ) дії по уникненню ДТП, передбачені п. 12.3 Правил (гальмування, маневр) - не виключали зіткнення. У цьому зв`язку, регламентація належних дій водія автомобіля SUBARU Tribeca ОСОБА_3 по запобіганню зіткнення з моменту об`єктивно можливого виявлення небезпеки для руху вимогами п. 12.3 Правил, з технічної точки зору - формальна; 5) результати проведеного експертного дослідження технічної можливості у водіїв запобігти настання ДТП, яка розглядається, означають, що в причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів знаходяться невідповідні вимогам пп. 10.1 і 14.2 (в) ПДР дії водія автомобіля ВАЗ-21099 ОСОБА_2 /т. 1, а.с 33-46/.

У висновку експерта № 9-36/9-56 від 31.07.2015 Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (Питання № 23) зазначено, що відповідно до заданого у вихідних даних механізму розвитку даної дорожньо-транспортної ситуації невідповідності дії водія автомобіля ВАЗ-21099 н.з. НОМЕР_6 ОСОБА_2 вимогам п.п. 10.1 та 14.2 ПДР України з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП /т. 1, а.с. 47-76/.

Згідно полісу № АВ/9407099 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована. Строк дії договору страхування з 06.09.2012 по 05.09.2013. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну п`ятдесят тисяч гривень /т. 1, а.с. 159/.

Оцінюючи докази, що підтверджують розмір завданого збитку суд зазначає наступне.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано калькуляції, наряди-замовлення та чеки.

Згідно калькуляції № КА-0000042 від 04.09.2015 вартість робіт та запчастин автомобіля NIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 67182, 54 гривень /т.1 а.с. 5/.

Згідно наряду замовлення № 2126 від 27 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 на ремонт пошкодженого автомобіля витратив 15363, 17 гривень /т. 1 а.с. 121, т. 2 а.с. 52/.

Крім того, доказом завдання матеріальної шкоди позивачеві ним надано чек № 34740 від 21.11.2016 на суму 6010 гривень, рахунок на оплату № К000000769 від 23 грудня 2019 року ФОП « ОСОБА_9 » на суму 122030 грн. /т. 1 а.с. 122, 123, т. 2 а.с. 53-55/.

Натомість, за клопотанням відповідача судом була призначена автотоварознавча експертиза.

Відповідно до висновку експерта № 2565/20-27 за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи у даній цивільній справі вартість відновлювального ремонту КТЗ СНЕVROLET NIVA 21230, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на 03.02.2020, складає 34464, 02 гривень. Згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ СНЕVROLET NIVA 21230, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 34464, 02 гривень /т. 2 а.с. 76-97/.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (далі - Закон України № 1961-IV) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2003 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Визначаючи конкретний розмір суми, яка підлягає стягненню в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди, суд погоджується з наданим висновком експерта № 2565/20-27 за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи, який виконаний атестованим судовим експертом, в ньому описані всі дії, які здійснив експерт, досліджуючи автомобіль, а також мотиви його висновків про вартість відновлювального ремонту автомобіля. До висновку також додані відповідні калькуляції, фотоматеріали та протокол огляду автомобіля, які, в цілому, на думку суду, підтверджують співмірність визначеної експертом вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справа № 522/1029/18 (провадження №14-270цс19).

Тому, суд не бере до уваги калькуляції, наряди-замовлення та чеки, надані позивачем, оскільки дані документи є неналежними доказами і не містять інформації щодо предмету доказування.

Зважаючи, на докази, досліджені в судовому засіданні, позивачем ОСОБА_1 було доведено, що належний йому на праві власності автомобіль було пошкоджено з вини відповідача ОСОБА_2 , проте в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно статті 1192 цього Кодексу з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Змістом ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В ст. 1194 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно вимог ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно полісу № АВ/9407099 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована. Строк дії договору страхування з 06.09.2012 по 05.09.2013. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну п`ятдесят тисяч гривень /т. 1, а.с. 159/.

Таким чином, враховуючи, встановлений судом розмір завданих матеріальних збитків в сумі 34464, 02 гривень та те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на час ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Країна» за полісом № АВ/9407099 від 06.09.2012, і саме на страховика за законом покладено обов`язок здійснити страхове відшкодування (ліміт відповідальності), а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача.

Стосовно клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності суд зазначає наступне. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.09.2017 кримінальне провадження № 398/4055/15-к закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Потерпілим та цивільним позивачам по даному кримінальному провадженню роз`яснено право звернутися до суду з позовом у порядку цивільного судочинства. Ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили 14.09.2017. Враховуючи, що з даним позовом до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області позивач ОСОБА_1 звернувся через сім місяців, а саме, 04 травня 2018 року, суд вважає, що строк позовної давності ним не пропущений, тому в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «СК «Країна», про відшкодування матеріальних збитків відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 2 квітня 2021 року.

Суддя М.М. Лях