Справа № 202/392/21
Провадження № 2/202/1093/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Ситника С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків,-

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2021 року представник позивача - адвокат Гусакова О.Б. звернулась до індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за період 24.01.2020 року по 15.01.2021 року в розмірі 13310,98 гривень та інфляційні збитки за лютий-грудень 2020 року в розмірі 21321,19 гривень.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 08 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, згідно з яким відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 18500 доларів США. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2020 року, ухваленого по справі № 202/9178/15-ц, було стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу за вказаним договором позики у розмірі 18500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.01.2020 року складає 453 642,20 грн., а також судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4536,42 грн. та на правничу допомогу у розмірі 1000 гривень. Оскільки розмір боргу трансформувався в гривню, яка потерпає від інфляції, то представник відповідача вважає за необхідне підняти питання про відшкодування інфляційних збитків з дати визначення еквіваленту боргу, якою є 24.01.2020 року. На цей час загальна заборгованість відповідача за договором позики перед позивачем становить 453 642,20 грн. 23 грудня 2019 року позивачем була пред`явлна вимога про повернення коштів, в якій вказано, що кошти мають бути повернуті протягом 30 днів з моменту пред`явлення вимоги, тобто до 23.01.2020 року включно, проте кошти не були повернуті. Таким чином, нарахування 3% річних починається з 24.01.2020 року по 15.01.2021 року (день складання позову), а момент нарахування інфляційних збитків починається з 01 лютого 2020 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2021 року для розгляду справи визначено суддю Мачуського О.М ..

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 26 лютого 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

15 квітня 2021 року представник позивача - адвокат Гусакова О.Б. подала до суду заяву в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень.

Позивач та його представник - адвокат Гусакова О.Б. у судове засідання не з`явились, натомість адвокат Гусакова О.Б. подала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики у розмірі 453 642, 20 грн., судовий збір у розмірі 4 536,42 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Також вказаним рішення суду, яке набрало чинності 19 жовтня 2020 року встановлено, що 08.11.2013 року ОСОБА_4 отримав в борг у ОСОБА_1 суму позики в розмірі 18 500 доларів США, які зобов`язався повернути в повному обсязі за вимогою.

Рішення суду набрало чинності 19 жовтня 2021 року.

23 грудня 2019 року ОСОБА_2 отримав вимогу позивача від 21.12.2019 року про повернення грошових коштів у розмірі 18500 доларів США, відповідно до розписки від 08.11.2013 року у строк тридцять днів, з дня пред`явлення вимоги.

При цьому, доказів виконання відповідачем грошового зобов`язання та повернення суми боргу, на час розгляду справи не надано.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обов`язковість судового рішення є одним з основних принципів цивільного судочинства. Дана норма закріплена п.7 ч.3 ст. 2 ЦПК України. Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до розрахунків, здійснених позивачем в позовній заяві, та які не оспорювались відповідачем в ході розгляду справи, 3 % річних за період нарахування з 24.01.2020 року по 15.01.2021 року складає 13310,98 гривень, (453642,20 грн. (сума боргу) * 3% : 365 (кількість днів у році) * 357 (кількість днів нарахування)); розмір інфляційних витрат за лютий 2020 року - грудень 2020 року складає 21321,19 гривень.

Враховуючи викладене, оскільки рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму в розмірі 453642,20 грн. і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, яке ОСОБА_5 належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми, в межах позовних вимог, які входять до складу грошового зобов`язання.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

12 січня 2021 року між адвокатом Гусаковою О.Б. та ОСОБА_1 укладено Договір № 3 про надання правової допомоги.

Обсяг виконаних робіт за Договором визначений сторонами в Акті №1 виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 3 від 12 січня 2021 року, складеного 14 квітня 2021 року, згідно якого загальна сума винагороди складає 15000,00 гривень.

Дану винагороду було сплачено ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 12.01.2021 року, згідно з якою адвокатом Гусаковою О.Б. прийнято від ОСОБА_1 на підставі оплати з договором № 03 від 12.01.2021 року суму грошових коштів у розмірі 15000,00 гривень.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також позицію відповідача, який під час розгляду справи не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оцінюючи наявні у справі докази, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., а також витрати з оплати судового збору у розмірі 908 гривень.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 13, 81, 82, 141, 265, 280-282, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних збитків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , суму боргу за договором позики від 08.11.2013 року в розмір 34632,17 гривень, яка складається з наступного: три проценти річних від простроченої суми, за період з 24 січня 2020 року по 15 січня 2021 року в розмірі 13310 гривень 98 копійок; інфляційні витрати за період лютий-грудень 2020 року в розмірі 21321,19 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , судові витрати з оплати судового збору в розмірі 908,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Мачуський