Справа № 178/14/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
08 квітня 2021 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Берелет В.В.,
секретаря Кирсань Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , селянського (фермерського господарства «Іванково» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 1/2019 від 05 лютого 2019 року, зобов`язання повернути земельну ділянку площею 50,3625 га у володіння та розпорядження держави за актом прийому-передачі, скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, -
за участю прокурора Крамаренка С.П.,
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день слухання справи сповіщені належним чином. Крім того, суд зазначає, що справа знаходиться на розгляді тривалий час, у період якого представник відповідача ОСОБА_1 з різних причин просив відкласти розгляд справи, що у відповідності до ст.44 ЦПК України суд розцінює як затягування розгляду справи. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальних характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту.
У ст. 19 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, однією з категорій земель є землі сільськогосподарського призначення. Кожна категорія має особливий правовий режим, тобто встановлений правовими нормами порядок поведінки по відношенню до цих земель.
Віднесення земель до тієї чи іншої категорії відповідно до ст.20 Кодексу здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Статтею 84 Земельного кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Частина перша ст. 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).
Відповідно до ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Частиною 1 статті 374 Цивільного кодексу України встановлено, що суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Статтею 386 Цивільного кодексу України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
У відповідності до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.399 Цивільного кодексу України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.
Згідно ст.1212 Цивільного кодексу України визначено загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, а саме: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
У відповідності до ст.5 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Відповідно до вимог ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним
Статтею 236 Цивільного кодексу України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Згідно ч.3 ст. 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 259, 280-282 ЦПК України суд,
Позовні вимоги керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , селянського (фермерського господарства «Іванково» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 1/2019 від 05 лютого 2019 року, зобов`язання повернути земельну ділянку площею 50,3625 га у володіння та розпорядження держави за актом прийому-передачі, скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів до Дніпровського апеляційного суду з дня його проголошення або з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2021 року.
Суддя: В. В. Берелет