Справа №731/65/21
Провадження №4-с/731/2/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участі секретаря Чичоти В.О.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

представника стягувача Дуденок О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та скасування постанов державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Веліканової К.С., заінтересована особа: стягувач ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Варвинського районного суду Чернігівської області перебуває зазначена скарга.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 03 липня 2014 року між ним та стягувачем ОСОБА_3 відбулася домовленість про те, що остання письмово відмовиться від стягнення з нього аліментів, які за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області становлять 1/3 частку всіх видів його заробітку (доходу), та натомість погодиться на отримання аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 гривень щомісячно. На виконання вказаної домовленості стягувач ОСОБА_3 подала державному виконавцеві ЦВ ДВС МУЮ Безживотній Г.І. розписку від 03 липня 2014 року про відмову від стягнення зі ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_4 , та згоду на отримання аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн, яку ОСОБА_1 сплачуватиме до 25 числа щомісяця. Зі свого боку боржник ОСОБА_1 03 липня 2014 року подав державному виконавцеві розписку про обов`язок сплачувати аліменти на користь стягувача ОСОБА_3 на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн до 25 числа щомісяця. На підставі отриманих від стягувача та боржника розписок державний виконавець Безживотна Г.І. винесла постанову про повернення виконавчого листа про стягнення аліментів стягувачу. Відтоді він як боржник виконував свій обов`язок зі сплати аліментів добровільно, поза межами виконавчого провадження, сумлінно сплачував аліменти у твердій грошовій сумі, по 500,00 гривень щомісячно, заборгованості не допускав, навпаки мав переплату. За усною домовленістю зі стягувачем, у той час, коли вона була відсутня за місцем проживання та не мала можливості отримувати грошові перекази, він сплачував аліменти на рахунок матері стягувача ОСОБА_5 . У 2020 році стягувач ОСОБА_3 подала до Черкаського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ дублікат виконавчого листа, виданий Варвинським районним судом Чернігівської області 18 березня 2020 року у справі №731/87/20 (провадження №6/731/4/20) на виконання рішення суду від 28 грудня 2012 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу). 16 квітня 2020 року державний виконавець Веліканова К.С. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним дублікатом виконавчого листа та нарахувала йому заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2021 року у сумі 108 438, 02 грн. Крім того, в межах виконавчого провадження державним виконавцем відносно скаржника було винесено постанови про звернення стягнення на його заробітну плату та застосовано тимчасові обмеження щодо: права керування транспортними засобами, права виїзду за межі України, права користування мисливською зброєю та права полювання. Вважає, що нарахована державним виконавцем заборгованість щодо сплати аліментів не відповідає дійсності, оскільки він, як боржник сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , на користь стягувача ОСОБА_3 , належним чином.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 447 ЦПК України, ОСОБА_1 просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів, яка вказана в розрахунку від 01 лютого 2021 року №2553/7;

- скасувати постанову від 13 січня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи боржника;

- скасувати постанову від 31 грудня 2020 року про тимчасове обмеження в праві керування транспортними засобами;

- скасувати постанову від 31 грудня 2020 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України;

- скасувати постанову від 31 грудня 2020 року про тимчасове обмеження у праві користування мисливською зброєю;

- скасувати постанову від 31 грудня 2020 року про тимчасове обмеження у праві полювання.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2021 року заяву призначено до розгляду на 01 квітня 2021 року.

01 квітня 2021 року, у зв`язку з закінченням робочого часу, розгляд даної цивільної справи було відкладено на 15 квітня 2021 року.

Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року задоволено клопотання представника скаржника, - адвоката Нестеренка О.Ф. про його участь та участь скаржника у судовому засіданні, яке призначене на 15 квітня 2021 року, в режимі відеоконференції з Придніпровським районного суду м. Черкаси.

Представник скаржника ОСОБА_2 , в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні відомостям, які зазначені в скарзі. Додатково вказав, що нарахована державним виконавцем заборгованість щодо сплати аліментів не відповідає дійсності, оскільки боржник сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , на користь стягувача ОСОБА_3 , належним чином.

Скаржник ОСОБА_1 підтримав скаргу, пояснив, що він не є військовослужбовцем, інвалідом 1-2 групи, не працює водієм, однак, має непрацездатних батьків, у зв`язку з карантинними заходами він суттєво обмежується у можливості доїхати до місця роботи, зважаючи на що, обмеження його у праві керування є неспівмірно обтяжливим.

Заінтересована особа, - стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, проте забезпечила явку свого представника ОСОБА_6 ,

Представник заінтересованої особи стягувача, - ОСОБА_6 , вказала на наявність у скаржника заборгованості зі сплати аліментів на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_4 , оскільки боржник здійснював виплати не в повному обсязі, як передбачено відповідним рішенням суду. З цих підстав щодо заявлених вимог скаржника заперечила та просила суд відмовити у їх задоволенні. Додатково зазначила, що посилання скаржника щодо часткової сплати ним аліментів на користь ОСОБА_5 стягувачем не заперечується, однак, просила зауважити суд, що державний виконавець, не врахувала ці платежі абсолютно законно, оскільки боржник, не навів відповідних доказів на підтвердження того, що стягувач отримала вказані гроші від третьої особи.

Державний виконавець Веліканова К.С. в судове засідання не з`явилася, 31 березня 2021 року засобами електронного зв`язку направила до суду відзив на скаргу, відповідно до якої просить суд відмовити у задоволенні даної скарги. Обґрунтовуючи тим, що спірна заборгованість боржника ОСОБА_1 щодо сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , виникла з підстав сплати боржником аліментів не в повному обсязі, як встановлено відповідним рішенням суду. Таким чином, наявність такої заборгованості стало підставою для здійснення примусового стягнення з його заробітної плати коштів в рахунок погашення такої заборгованості та застосовано тимчасові обмеження.

Заслухавши пояснення скаржника, його представника, представника стягувача, та дослідивши доводи та письмові матеріали заяви, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у зв`язку з відсутністю добровільної домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо способу виконання заявником обов`язку утримувати сина, рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2012 року, з ОСОБА_1 стягнено на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 29-30, справа №2504/961/12). Рішення набрало законної сили.

Після чого, Варвинським районним судом Чернігівської області в межах цивільної справи № 2504/961/12 було видано виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання стягувачем до Черкаського РВ ДВС ГТУЮ в Чернігівської області.

Проте в подальшому, постановою старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ Безживотної Г.І. від 16 липня 2014 року виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення повернуто стягувачу за її письмовою заявою від 03 липня 2014 року (а.с. 49).

У зв`язку з тим, що виконавчий лист від 28 грудня 2013 року, виданий Варвинським районний судом Чернігівської області у цивільній справі №2504/961/12 (провадження №2/2504/207/12) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було втрачено, 02 березня 2020 року Варвинським районним судом Чернігівської області було видано дублікат виконавчого листа на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2012 року у цивільній справі №2504/961/12 (провадження №2/2504/207/12) (а.с. 96 зворот), який 20 березня 2020 року був пред`явлений до виконання стягувачем до Черкаського РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області (а.с. 96).

На підставі чого, 16 квітня 2020 року державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Велікановою К.С. було відкрито виконавче провадження №61847776, про що свідчить відповідна постанова (а.с. 98).

Суд звертає увагу, що згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до вимог ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

У разі наявності однієї із істотних підстав, особа з якої стягуються аліменти на дитину/дітей, має право звернутися до суду у рамках позовного провадження з позовною заявою про припинення стягнення аліментів.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Разом з тим, законодавством передбачено можливість зміни встановленого судом розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, встановлений судом розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено виключно за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів за наявності встановлених законом підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Разом з тим, суд зважає, що відомостей щодо подальшої зміни судом розміру аліментів встановленого рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2012 року по справі №2504/961/12, матеріали справи не містять.

Статтею 434 ЦПК України передбачена можливість укладення мирової угоди між сторонами виконавчого провадження, а також звернення до державного або приватного виконавця із заявою про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення. Вказані документи подаються в письмовій формі виконавцю, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

Проте, доказів на підтвердження факту існування ухвали суду про затвердження мирової угоди між сторонами виконавчого провадження або заяви про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення, чи хоча б докази на підтвердження звернення виконавця із такою заявою до суду, матеріали справи також не містять.

Крім того, відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Як убачається з розписки стягувача ОСОБА_3 вона відмовилася від стягнення аліментів зі ОСОБА_1 , при чому згодна на сталу суму в розмірі 500,00 грн, які ОСОБА_1 сплачуватиме щомісяця до 25 числа (а.с. 50).

У своїй розписці від 03 липня 2014 року боржник ОСОБА_1 зобов`язується сплачувати на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі сталої суми 500,00 грн до 25 числа кожного місяця (а.с. 50).

Вказані розписки не відповідають змісту викладених вище документів, не були предметом нотаріального посвідчення або судового контролю, зважаючи на що не можуть бути сприйняті як підстави для зміни винесеного рішення суду про розмір аліментів.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що у встановленому законом порядку було змінено визначений судом розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_7 , що встановлено відповідним рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області в розмірі - 1/3 частини усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

За таких обставин, посилання скаржника щодо його обов`язку сплачувати аліменти в розмірі 500 грн, щомісяця, на утримання сина ОСОБА_7 , не заслуговує на увагу, з підстав необґрунтованості.

Тим паче, при вирішенні справи суд враховує також те, що аліменти покликані забезпечувати належний рівень розвитку і життя дитини. При цьому аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 гривень щомісячно, на переконання суду, не здатні забезпечити потреб дитини та, починаючи з 01 грудня 2016 року, є навіть меншими за гарантований законодавством мінімальний розмір, що зараз встановлений на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно копії розрахунку заборгованості по аліментах від 01 лютого 2021 року №2553/7, здійсненого в межах виконавчого провадження № 61847776 з примусового виконання виконавчого листа №6/731/4/20, виданого 18 березня 2020 року Варвинським районним судом Чернігівської області, заборгованість боржника ОСОБА_1 , станом на 01 лютого 2021 року, становить 108 438, 02 грн, розмір аліментів сплачених боржником за період з серпня 2014 року по січень 2021 року становить 31 800 грн (а.с. 55-56)

Скаржник в обґрунтування своєї позиції щодо належного виконання ним обов`язку щодо сплати аліментів на утримання сина вказав, що ним, за період з липня 2014 року по лютий 2020 року, було сплачено аліментів на загальну суму 41 695 грн, з розрахунку по 500 грн щомісячно.

Разом з тим, як вже встановлено судом, щомісячна плата скаржником аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі 500 грн, не відповідає розміру встановленому судом у рішенні Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2012 року, що становить 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), та навіть починаючи з 01 грудня 2016 року не досягає мінімальному гарантованому законодавством розміру аліментів на одну дитину.

Крім того, суд звертає увагу, що посилання скаржника щодо часткової сплати ним аліментів на користь ОСОБА_5 , як матері стягувача, в розмірі 16 295 грн державний виконавець не врахувала при розрахунку правомірно, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Суд зважає, що ОСОБА_5 не є стороною виконавчого провадження. Відомості, які б доводили, що остання була представником стягувача ОСОБА_3 матеріали справи та виконавчого провадження не містять.

Таким чином, здійснення скаржником виплат на користь ОСОБА_5 могло сприйматися державним виконавцем, як належний спосіб виконання скаржником свого обов`язку, лише в разі підтвердження стягувачем отримання вказаних сім від третьої особи, або вступ вказаної особи, як представника стягувача.

За таких обставин, суд аналізуючи доводи скаржника, які вказані в обґрунтування заявлених вимог, та докази, що наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що скаржником не доведено факт відсутності в нього заборгованості щодо сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, на переконання суду підстави вказані скаржником в обґрунтування неправомірності спірного розрахунку не можуть слугувати підставою для визнання незаконними дій державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Веліканової К.С. щодо здійснення неї розрахунку заборгованості по аліментах від 01 лютого 2021 року №2553/7, в межах виконавчого провадження № 61847776 з примусового виконання виконавчого листа №6/731/4/20, виданого 18 березня 2020 року Варвинським районним судом Чернігівської області.

Будь-яких інших підстав в обґрунтування неправомірності спірного розрахунку скаржником не наведено.

Крім того, скаржником заявлено вимоги щодо скасування постанов державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи боржника та про тимчасове обмеження боржника, зокрема: в праві керування транспортними засобами; у праві виїзду за межі України; у праві користування мисливською зброєю; та у праві на полювання.

З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2021 року державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Велікановою К.С. в межах виконавчого провадження №61847776, було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 19).

31 грудня 2020 року державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Велікановою К.С. в межах виконавчого провадження №61847776, було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с. 58); постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві полювання (а.с. 58); постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України (а.с. 58 зворот); постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами (а.с. 58 зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є, зокрема: звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника та інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

На підставі вимог ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Таким чином, підставою для встановлення державним виконавцем вказаних обмежень є наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Разом з тим, суд зважає, що можливість застосування державним виконавцем вказаних тимчасових обмежень була встановлена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яка набрала законної сили 06 лютого 2018 року, про що було внесено відповідні зміни до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при визначенні заборгованості для застосування тимчасових обмежень, державний виконавець має право враховувати заборгованість боржника, що виникла після 06 лютого 2018 року.

Дослідивши зміст розрахунку заборгованості по аліментах від 01 лютого 2021 року №2553/7, здійсненого в межах виконавчого провадження № 61847776 з примусового виконання виконавчого листа №6/731/4/20, виданого 18 березня 2020 року Варвинським районним судом Чернігівської області, суд констатує, що заборгованість боржника ОСОБА_1 , з лютого 2018 року по січень 2021 року, зважаючи на сплачені ним аліменти на користь стягувача ОСОБА_3 за вказаний період, значно перевищує суму платежів за чотири місяці, в розумінні ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки це, під час судового розгляду скаржником спростовано не було.

Вказані обставини свідчать про обґрунтованість застосування державним виконавцем до ОСОБА_1 , як боржника, тимчасових обмежень передбачених ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та необхідність примусового стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в рахунок погашення заборгованості.

Крім того, суд зважає, що матеріали справи та пояснення боржника не містять відомостей, які б свідчили про наявність підстав, передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» чи інших обставин, які б доводили неможливість застосування до скаржника вказаних тимчасових обмежень.

За таких обставин у задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 258, 268, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

У задоволенні скарги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Тубільці Черкаського району Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 ) про визнання незаконними дій та скасування постанов державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Веліканової К.С., (юридична адреса: 18008, м. Черкаси, вул. Вернигори, б. 4), заінтересована особа: стягувач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко