ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 619/1681/21
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

16.04.21 смт Золочів

Суддя Золочівського районного суду Харківської області Квітка О.О., розглянувши цивільну справу № 619/1681/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

14.04.2021 до Золочівського районного суду Харківської області з Харківського апеляційного суду за підсудністю надійшла цивільна справа № 619/1681/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 09.03.2021 задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12787,66 грн та судовий збір у розмірі 2102 грн.

Не погоджуючись із рішенням Дергачівського районного суду Харківської області, ОСОБА_1 звернулася до суду зі вказаним позовом.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Конституційний Суд України в пункті 4.2 Рішення від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 роз`яснив, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий. Що ж стосується актів, дій або бездіяльності посадових і службових осіб органів судової влади, що належать до сфери управлінської діяльності, то вони можуть бути оскаржені до суду на загальних підставах.

Таким чином, оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише в межах відповідної судової справи, у якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене в статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06).

Відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, відповідно ухвалені або вчинені після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та із судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними визначеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду.

У цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» щодо заявлених позивачем вимог слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому зазначені вимоги не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції.

Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року, справа № 826/56/18.

Вирішуючи питання про відкриття провадження судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 подано позов до судді Дергачівського районного суду Харківської області Якименко Л.О. по суті з приводу прийнятого нею рішення від 09.03.2021 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена позовна заява не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного чи адміністративного судочинства. ОСОБА_1 свою незгоду з рішенням Дергачівського районного суду Харківської області має право викласти в апеляційній скарзі на судове рішення, а не шляхом подання вказаного позову до судді Якименко Л.О..

Враховуючи вищезазначене, суддя вважає, що у відкритті провадження необхідно відмовити, в зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 353 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі № 619/1681/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. О.Квітка