Справа № 756/5142/17
Провадження № 6/756/352/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Кренджеляк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві заяву ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», про видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі №756/5142/17 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року заявник ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з заявою про видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі №756/5142/17 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що Оболонським районним судом м. Києва було видано судовий наказ від 15.05.2017 року у цивільній справі №756/5142/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 6 796,00 грн., заборгованості за постачання гарячої води у ромі зір 13 930,26 грн., заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 2 554,12 грн., та судового збору у розмірі 800,00 грн.

На виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019, який набув чинності 11.06.2017 року, Загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Київенерго» від 13.11.2017 року прийнято рішення про реорганізацію Публічного акціонерного товариства «Київенерго», шляхом виділу з нього - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року було замінено стягувача у цивільній справі №756/5142/17 з ПАТ «Київенерго» на його правонаступника - ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 2 554,12 грн. та судових витрат у розмірі 800,00 грн.

Між ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» було складено Акт приймання-передачі судових рішень (судових наказів, виконавчих документів тощо) про стягнення заборгованості (де ПАТ «Київенерго» є стягувачем), відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» за спожиту електричну енергію у розмірі 2 554,12 грн. та судових витрат у розмірі 800,00 грн. було передано від ПАТ «Київенерго» до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі»

Заявник зазначає, що у зв`язку зі значними обсягами документів, при передачі матеріалів справи №756/5142/17 від ПАТ «Київенерго» до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», судовий наказ від 15.05.2017 року у цивільній справі №756/5142/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 6 796,00 грн., заборгованості за постачання гарячої води у розмірі 13 930,26 грн., заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 2 554,12 грн. та судового збору у розмірі 800,00 грн. було втрачено.

З урахуванням наведеного заявник просить видати дублікат судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 15.05.2017 року у справі №756/5142/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 6 796,00 грн., заборгованості за постачання гарячої води у розмірі 13 930,26 грн., заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 2 554,12 грн. та судового збору у розмірі 800,00 грн.

Представник заявника до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду заяви.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2017 року Оболонським районним судом м. Києва було видано судовий наказ по справі №756/5142/17, за яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2 554,12 грн., заборгованість за наданій послуги з центрального опалення у розмірі 6 796,00 грн., заборгованість за постачання гарячої води у розмірі 13 930,26 грн. та судовий збір у розмірі 800,00 грн. (а.с. 30)

З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2017 представник стягувача ПАТ «Київенерго» отримала судовий наказ. (а.с. 33)

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.05.2019 замінено стягувача ПАТ «Київенерго» на його правонаступника Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» у справі за унікальним №756/5142/17 відносно боржника ОСОБА_1 (а.с. 55,56)

У відповідності до постанови Київського апеляційного суду від 28.07.2020 вказану вище ухвалу суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове судове рішення; замінено стягувача ПАТ «Київенерго» на його правонаступника Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 6 796,00 грн. за надані послуги з центрального опалення, 13 930,26 грн. за постачання гарячої води, за судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 15.05.2017 (а.с. 139-144)

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.10.2020 замінено стягувача Акціонерне товариство «К.Енерго» (ПАТ «Київенерго») на його правонаступника Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» у виконавчому документі № 756/5142/17 у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожиту електроенергію у розмірі 2 554,12 грн. та судового збору у сумі 800,00 грн.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень чинного ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В силу ст. 129-1 Конституції України, ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

З огляду на зазначене, видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд.

Дана позиція узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, котрий зокрема в справах «Шмалько проти України» від 20.07.2004 р. зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю б як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Згідно із п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 25.07.2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15 січня 2010 року справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 у справі №1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України(про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи той факт, що оригінал виконавчого документу втрачений стягувачем, суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне видати заявнику дублікат втраченого судового наказу лише у частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 2 554,12 грн. та судового збору у сумі 800,00 грн.

Керуючись Розділом XIII Перехідних Положень ЦПК України, ст. 260, 353 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», про видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі №756/5142/17 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Видати Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські електромережі» дублікат судового наказу, виданого 15.05.2017 року Оболонським районним судом міста Києва у справі №756/5142/17 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 2 554 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 12 коп. та судового збору у сумі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М. Ткач