Номер провадження: 22-ц/813/2830/21
Номер справи місцевого суду: 509/3010/19
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 року у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору-

ВСТАНОВИВ:

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_2 у позовній заяві зазначив, що 27 жовтня 2007 року між ним, та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 . На підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач стверджує, що під час перебування у шлюбі подружжям були накопичені грошові кошти, які зберігалися на банківських рахунках ОСОБА_3 . Втім, одразу після розірвання шлюбу, а саме 21 грудня 2018 року ОСОБА_3 самостійно розпорядилася грошовими коштами та придбала за договором купівлі-продажу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

14 січня 2019 року ОСОБА_3 придбала земельну ділянку площею 0,05 га та житловий будинок загальною площею 123,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач звернувся з вказаною позовною заявою до Овідіопольського районного суду Одеської області.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 червня 2019 року було скасовано справу направлено для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси за встановлено підсудністю.

Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10 лютого 2020 року.

До суду 22 січня 2020 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову шляхом стягнення з ОСОБА_3 на його користь грошових коштів у розмірі 2 210 170 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 173 734 (два мільйони сто сімдесят три тисячі сімсот тридцять чотири) грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу відповідачем не спростована.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 27.08.2020 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

При цьому посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду вказаної справи було порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції було прийнято заяву про зміну підстав позову з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог визнавши договір дарування грошових коштів нікчемним.

ОСОБА_3 наголошує на тому, що суд першої інстанції позбавив її гарантованого права надати докази на спростування тверджень позивача в уточненій позовній заяві.

Також зазначає, матеріалами справи підтвержується те, що з серпня 2018 року сторони проживали окремо та спільного господарства не вели, та що грошові кошти, що є предметом спору належали ОСОБА_3 на праві приватної власності за договором дарування.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року було відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2020 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою від 05.10.2020 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду на 18.02.2021 року на 10:00 год.

29 жовтня 2020 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилаючись на те, що грошові кошти, що є предметом спору було накопичено сторонами під час перебування у шлюбі та що судом першої інстанції під час розгляду позову про розірвання шлюбу не встановлювався факт припинення спільного життя та господарства між сторонами.

09 листопада 2020 року ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції було подано заперечення на відзив на апеляційну скаргу, відповідно до яких ОСОБА_3 не погоджується із ствердженнями позивача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, вважає їх необгрунтованими та такими що не відповідають дійсності та спростовуються наявними матеріалами справи.

Також наголошує на тому, що ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу не надає жодного доказу, який би підтверджував те, що грошові кошти, які є предметом спору, було саме накопичено сторонами.

29 березня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Заяву вмотивовано тим, що грошові кошти, що є предметом спору було подаровано ОСОБА_3 ОСОБА_4 за договором дарування, який було визнано дійсним на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2020 року.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Згідно ч.1 п.1 ст. 365 ЦПК України у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Зважаючи на те, що до справи не залучено ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про необхідність залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 365 ч.1 п.1, 389, 390 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Залучити ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін