Справа № 372/3009/20
Провадження № 2-о-2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.

при секретарі Буртовій О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за заявою Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, заінтересована особа: Обухівська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із відповідною заявою, в якій просив визнати спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відумерлою та передати майно померлої у комунальну власність територіальної громади с. Витачів. Свою заяву мотивує тим, що 03.03.2020 року до заявника надійшла заява ОСОБА_2 про вжиття заходів до власника садиби за адресою: АДРЕСА_1 , так як останні роки дана садиба занедбана, заросла чагарником, проживають дикі тварини. Було встановлено, що дана земельна ділянка належить ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її син, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виходячи з цього спадкоємці після смерті ОСОБА_1 відсутні, що і свідчить про відумерлість спадщини.

В судове засідання представник заявника не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив слухати справу за його відсутності, заяву підтримав та просив задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією актового запису про смерть №4087 від 24.03.2001 року.

За життя, померлій ОСОБА_1 належала земельна ділянка кадастровий номер :01:029:0019 площею 0,1439 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується копією державного акту серії ІІІ-КВ №046724.

З витребуваних судом документів встановлено наступне.

Як вбачається з листа №1077/01-16 від 04.12.2020 року державного нотаріуса, відповідно до перевірки алфавітних книг обліку та реєстрації спадкових справ з 2001 року по теперішній час після померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 смерті, до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області заяв про прийняття або про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру №62987600 від 21.12.2020 року спадкова справа після смерті ОСОБА_1 заводилась 20.09.2001 року Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою.

Як вбачається із копії спадкової справи № 851 відкритої 20.09.2001 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 звертався син померлої - ОСОБА_3 .

Як вбачається із копії актового запису про смерть № 14228 від 12.09.2017 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно статтею 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Виходячи з приписів пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Правила абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України необхідно застосовувати якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого частиною другою статті 1277 ЦК та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01 липня 2003 року.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини ОСОБА_1 , є день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР.

В той же час, Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою.

В абзацах 2, 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 надано роз`яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК(435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Крім цього, згідно до абзаців 13, 14 п.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Згідно абзаців 10, 11. п.9 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013№24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у справах про визнання спадщини відумерлою судам слід звернути увагу на застосування абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, відповідно до якого правила ст. 1277 ЦК про відумерле майно застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК. Зазначені положення застосовуються, якщо спадщина не перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР.

Заяви про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР, або про перехід спадщини до держави в порядку ст. 555 ЦК УРСР не подавалися.

Згідно п. 15-1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір»від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою.

Таким чином судовий збір у вказаній справі необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12,13,259, 263 - 265,315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, заінтересована особа: Обухівська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання спадщини відумерлою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В.Потабенко