Провадження № 22-ц/801/903/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 рокуСправа № 127/16908/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішин І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/16908/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікма» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікма» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року, яке ухвалене суддею Бойко В.М. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст 09 березня 2021 року,

в с т а н о в и в :

В серпні 2020 року ТОВ «Вікма» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 08 лютого 2019 року між ТОВ «Вікма» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено Договір оренди №4, за яким відповідачу було надано у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення та частину приміщень загального користування загальною площею 44,9 кв.м.

06 квітня 2020 року відповідач усно звернувся до позивача щодо скасування йому з 17 березня 2020 року орендної плати та компенсації комунальних послуг, які він має сплачувати згідно Договору, у зв`язку з тим, що на його думку, він не може користуватися орендованим майном через обмеження встановлені п.8 постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19».

Відповідачу було відмовлено у скасуванні орендної плати, та роз`яснено, що він може претендувати тільки на її зменшення. Також, відповідачу було повідомлено що відповідно до наказів по підприємству № 8 від 16 березня 2020 року та № 10 від 26 березня 2020 року усім суб`єктам господарювання та фізичним особам, з якими у позивача укладено договори оренди нерухомого майна, буде зменшено орендну плату за період з 16 березня 2020 року по 31 березня 2020 року на 50%, та за квітень 2020 року на 20%, без укладення додаткових угод до Договору, і таке зменшення буде відображено у рахунках на сплату орендної плати та компенсацію комунальних послуг та актах надання послуг за відповідні періоди.

Позивач не погоджуючись на зменшенням розміру орендної плати звернувся до позивача із заявою про намір достроково розірвати Договір оренди.

30 квітня 2020 року Договір оренди між сторонами було розірвано. Також, відповідачу було письмово повідомлено про необхідності сплати заборгованості за орендну плату, у розмірі 7975,15 грн. Однак, відповідач вимогу проігнорував та не погасив заборгованість. Враховуючи, відмову позивача у добровільному порядку погасити заборгованість за оренду плату та комунальних послуг, позивач вимушений був звернутись до суду із вказаним позовом.

Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором оренди у розмірі 8974,55 грн., стягнути судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Вікма» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Просило рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнути судовий збір.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 березня 2021 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що під час введення на території України карантинних обмежень пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби Covid-19, відповідачем не могло використовуватись орендоване ним приміщення. Також судом зазначено, що сторони під час підписання Акту приймання-передачі від 30 квітня 2020 року взаємних претензій не мали, а також те, що позивачем не надано доказів перебування майна у його власності, а тому позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Договору оренди № 4 від 08 лютого 2019 року ТОВ «Вікма» та фізична особа ОСОБА_1 уклали даний договір, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення та частину приміщень загального користування загальною площею 44,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на четвертому поверсі 5-ти поверхової цегляної адміністративної будівлі (а.с.5 6).

Згідно Акту приймання передачі від 11 лютого 2019 року ТОВ «Вікма» передало ОСОБА_1 нежитлові вбудовані приміщення та частину приміщень загального користування загальною площею 44,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на четвертому поверсі 5-ти поверхової цегляної адміністративної будівлі. Сторони взаємних претензій не мали (а.с.7).

Згідно з ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно п. 2.1 Договору оренди плата за використання орендованого майна становить 3704,25 грн за календарний місяць. Окрім орендної плати, вказаної в п.2.1. Договору, орендар компенсує орендодавцю витрати, пов`язані із забезпеченням орендованих приміщень електричною енергією, водою та теплом, відведенням каналізаційних стоків, які несе орендодавець у зв`язку з діяльністю орендаря. Розмір компенсації розраховується на підставі тарифів підприємств - постачальників комунальних послуг і складеного орендодавцем розрахунку споживання орендарем вказаних послуг.

Відповідно до Додаткової угоди № 3 від 20 грудня 2019 року до Договору оренди №4 від 08 лютого 2019 року сторони уклали дану угоду, відповідно до якої пункт 2.1. Розділу 2 «порядок розрахунків між сторонами» Договору викладено у новій редакції: 2.1 За погодженням Сторін плата за використання Орендованого майна становить 3973,66 грн за календарний місяць (а.с.9).

Відповідно до Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19» № 211 від 11 березня 2020 року, Постанови КМУ від 16 березня 2020 року № 215 та від 25 березня 2020 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19», заборонено з 00 год 01 хв 17 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, надання будь-яких послуг населенню.

Наказом № 8 від 16 березня 2020 року у зв`язку з запровадженням карантину та інших обмежувальних заходів, щодо запобігання занесенню і поширенню на гострої респіраторної хвороби Covid-19 та з метою зменшення фінансового навантаження на орендарів приміщень, ТОВ «Вікма» встановило орендну плату за період з 16 березня 2020 року по 31 березня 2020 року у розмірі 50 % від визначеної у відповідних договорах оренди (а.с.10).

Згідно Наказу № 10 від 26 березня 2020 року у зв`язку з запровадженням карантину та інших обмежувальних заходів, щодо запобігання занесенню і поширенню на гострої респіраторної хвороби Covid-19 та з метою зменшення фінансового навантаження на орендарів приміщень, ТОВ «Вікма» встановило зменшити на 20 % орендну плату визначену у відповідних договорах оренди, за період з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (а.с.11).

Відповідно Акту надання послуг від 31 березня 2020 року, у березні 2020 року орендодавцем було надані такі послуги орендареві, а саме: строкове платне користування нерухомим майном та компенсація комунальних послуг, що разом склало 4 522,16 грн. (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 07 квітня 2020 року звернувся до позивача з листом в якому зазначив, що відповідно до Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року та ч.6 ст. 762 ЦК України, він позбавлений законного права використовувати орендоване майно через обставини, за які він не відповідає. Враховуючи відмову ТОВ «Вікма» припинити нарахування орендної плати та компенсації комунальних послуг на період карантину та наполягання оплати орендних платежів в подальшому, ОСОБА_1 змушений припинити дію договору № 4 від 08 лютого 2019 року (а.с.13).

Згідно листа №13 ТОВ «Вікма» повідомило ОСОБА_1 про те, що обставина на яку посилається останній про звільнення його від сплати орендної плати та комунальних платежів на нього не розповсюджується, однак, ТОВ «Вікма» не заперечує проти дострокового розірвання Договору оренди № 4 від 08 лютого 2019 року. Також, ТОВ «Вікма» у своєму листі зазначили про обов`язок сплати заборгованості станом на 01 квітня 2020 року у розмірі 4522,16 грн (а.с.14).

29 квітня 2020 року ТОВ «Вікма» повідомила ОСОБА_1 про необхідність сплати орендних платежів та компенсацію комунальних послуг у розмірі: за строкове платне користування нерухомим майном у березні 2020 року 2948,20 грн, компенсацію комунальних послуг за березень 2020 року 1573,96 грн, за строкове платне користування нерухомим майном у квітні 2020 року 3178,93 грн, компенсацію комунальних послуг за квітень 2020 року 274,06 грн. Таким чином загальна сума остаточних розрахунків за Договором станом на 30 квітня 2020 року складає 7975,15 грн, без урахування штрафних санкцій та інших стягнень за Договором. (а.с.16).

Згідно акту надання послуг від 30 квітня 2020 року, у квітні 2020 року орендодавцем було надані такі послуги орендарю, а саме: строкове платне користування нерухомим майном та компенсація комунальних послуг, що разом склало 3452,99 грн (а.с.17).

ОСОБА_1 у своєму листі від 30 квітня 2020 року зазначив, що не погоджується із нарахованою заборгованістю ТОВ «Вікма», та вважає, що орендна плата за комунальні витрати мають бути обраховані лише за період з 01 березня 2020 року по 16 березня 2020 року та мають становити: 1709,09 грн орендна плата та 676,97 грн комунальні платежі (а.с.18).

04 травня 2020 року ТОВ «Вікма» повторно направило лист вимогу про оплату заборгованості по орендній платі та комунальних платежах, яка станом на 01 травня 2020 року складала 7975,15 грн (а.с.19).

19 червня 2020 року ТОВ «Вікма» направило претензійний лист в якому вимагало від ОСОБА_1 оплатити заборгованість, яка станом на 19 червня 2020 року, складала 8866,48 грн, в тому числі: - за строкове платне користування нерухомим майном у березні 2020 року з урахуванням інфляційних витрат 1271,61 грн; - компенсація комунальних послуг за березень 2020 року з урахуванням інфляційних витрат 901,71 грн; - за строкове платне користування нерухомим майном у квітні 2020 року з урахуванням інфляційних витрат 3188,47 грн; - компенсація комунальних послуг за квітень 2020 року 274,06 грн; - штраф за прострочення сплати орендної плати за Договором за березень та квітень 2020 року відповідно до п.4.5 Договору 2000 грн; - штраф за прострочення сплати компенсації комунальних послуг за Договором за березень та квітень 2020 року відповідно до п.4.6 Договору 1000 грн; - загальна сума пені за прострочення грошових зобов`язань за Договором 194,62 грн; - загальна сума 3% річних за прострочення грошових зобов`язань за Договором 36,01 грн (а.с.20).

Листом від 03 липня 2020 року ОСОБА_1 не погодився із доводами ТОВ «Вікма» стосовно обрахунку орендної плати та комунальних платежів і повторно зазначив, орендна плата та комунальні витрати мають бути обраховані лише за період з 01 березня 2020 року по 16 березня 2020 року та становить 1709,09 грн та 676,97 грн відповідно. Оплата була здійснена 03 червня 2020 року (а.с.21).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.4.4 Договору оренди при порушенні орендарем строків оплати, визначених п.2.2 та п2.6 Договору, він зобов`язується сплатити борг із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення грошового зобов`язання, які має розраховувати самостійно та виключно до суми оплати без нагадувань орендодавця.

Отже, згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість складається з:

- строкове платне користування нерухомим майном у березні 2020 року : (2948,20 грн х II (100,8x100,3=101,1024) - 1709,09) х II (100,2) = 1274,15

Пеня:

01.04 - 23.04. (10) 2948,20 х (20 /365) х 23 /100 - 37,16

24.04 - 02.06 (8) 2948,20 х (16 /365) х 40 /100 = 51,69

03.06 - 11.06 (8) 1239,11 х (16 /365) х 9 /100 = 4,89

12.06 - 31.07 (6) 1239,11 х (12 /365) х 50 /100 = 20,37

3%:

01.04 - 02.06 2948,20 х (3 /365) х 63 /100 = 15,27

03.06 - 31.07 1239,11 х (3 /365) х 59/100 = 6,00

- компенсація комунальних послуг за березень 2020 року: (1573,96 грн х II (100,3) - 676,97) х II (100,2) = 903,51

Пеня:

01.05-02.06(8) 1573,96 х(16/365)х33/100 = 22,79

03.06 - 11.06 (8) 896,99 х (16 /365) х 9 /100 = 3,54

12.06 - 31.07 (6) 896,99 х (12 /365) х 50 /100 =14,74

3%:

01.05 - 02.06 1573,96 х (3 /365) х 33 /100 = 4,27

03.06 - 31.07 896,99 х (3 /365) х 59 /100 = 4,35

- строкове платне користування нерухомим майном у квітні 2020 року: 3178,93 грн х (100,3x100,2=100,5006) = 3194,48

Пеня:

01.05 - 11.06 (8) 3178,93 х (16/365) х 42/100 = 58,53

12.06 - 31.07 (6) 3178,93 х (12 /365) х 50 /100 = 52,26

3%:

01.05-31.07 3178,93 х (3 / 365) х 92 / 100 = 24,04

- компенсація комунальних послуг за квітень 2020 року: 274,06 х 100,2/100 = 274,61

Пеня:

01.03. - 11.06. (8) 274,06х (16/365)х11/100=1,32

12.06 - 31.07 (6) 274,06х (12/365)х50/100=4,51

3%:

01.06 - 31.07 274,06х (3/365)х92/100=2,07.

Загальна сума складає: 5 974,55 грн.

Пунктом 4.5 Договору оренди передбачено, що у випадку, якщо орендна плата за поточний місяць не буде сплачена до кінця поточного місяця орендар сплачує штраф у розмірі 1000 грн.

Пунктом 4.6 Договору оренди передбачено, якщо сума компенсації за комунальні послуги за поточний місяць не буде сплачена до кінця наступного за поточним місяця, орендар сплачує штраф у розмірі 500 грн.

Штраф за прострочення сплати орендної плати за договором за березень та квітень 2020 року, відповідно до п.4.5 Договору, становить 2000 грн (1000 грн х 2 міс.), а штраф за прострочення сплати компенсації комунальних послуг за договором за березень та квітень 2020 року, відповідно до п.4.6 Договору, становить 1000 грн (500 грн х 2 міс.), а всього 3000 грн (2000 грн +1000 грн).

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені умови договору оренди, та прийшов помилкового висновку, що розмір заборгованості в розмірі 8974,55 грн не співпадає з наданим суду розрахунком, оскільки не було враховано штрафи згідно п.4.5, п.4.6 договору (5974,55 грн + 3000 грн).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції належним чином не дослідив розрахунок заборгованості та умови договору оренди, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Як встановлено апеляційним судом, відповідач ухиляється від виконання умов договору оренди, чим порушує права позивача, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 8974,55 грн.

Щодо висновків суду першої інстанції, що відповідач є суб`єктом господарювання, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до підп.14.1.226 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, встановлено, що самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно ч.1 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до роз`яснення №V/3-71 від 21 березня 2008 року «Про суміщення адвокатської та підприємницької діяльності» наданого Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при КМУ, адвокатська діяльність не є господарською і зокрема, підприємницькою, у значенні ст. 3 Господарського кодексу України, а адвокат не є суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що є помилковий висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та, що на нього поширюється положення до п.п.8 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211.

Крім того, договір оренди від 08 лютого 2019 року було укладено між ТОВ «Вікма» та фізичною особою ОСОБА_1 , а не з суб`єктом господарювання.

Помилковим є висновок суду першої інстанції, про те що діяльність адвокатів була лише дозволена з 11 травня 2020 року за умов встановлених розпорядженням ГДСЛУ № 31 від 04 травня 2020 року. Дане розпорядження містить проект тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при наданні послуг нотаріусами, адвокатами, аудиторами. Однак воно не містить дозволів чи заборон вищевказаних професій (посад).

При цьому, ОСОБА_1 (орендар) не спростував, що він не мав можливості використовувати орендоване майно за призначенням, встановленим у договорі оренди та з урахуванням постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 квітня 2020 року відповідно до Акту приймання передачі, ТОВ «Вікма» та фізична особа ОСОБА_1 підписали Акт про те, що відповідно до Договору оренди № 4 від 08 лютого 2019 року нежитлові вбудовані приміщення та частину приміщень загального користування загальною площею 44,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на четвертому поверсі 5-ти поверхової цегляної адміністративної будівлі передані орендарем і прийняті орендодавцем в належному технічному стані. Сторони взаємних претензій не мають. Сторони підписали даний акт (а.с.15).

З зазначеного акту вбачається, що орендар передав нежитлове приміщення, яке прийняте орендодавцем в належному технічному стані, отже у сторін не має претензій саме до технічного стану приміщення.

Суд першої інстанції прийшов помилкового висновку, що оскільки 30 квітня 2020 року сторонами підписано акт, то у позивача відповідно і відсутні претензії щодо заборгованості, оскільки в матеріалах справи наявні письмові вимоги, адресовані відповідачу ОСОБА_1 , в яких ТОВ «Вікма» просить відповідача сплати заборгованість, а також інфляційні, 3% річних та штрафи.

В подальшому подано цей позов, який підтверджує, що між сторонами не вирішено питання щодо наявної заборгованості.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 27 грудня 2020 року, ТОВ «Вікма» є власником зазначеного приміщення. Зокрема, підписуючи договір оренди приміщення, відповідач не оспорював, що ТОВ «Вікма» є не власником приміщення, яке надається в оренду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Сплачений ТОВ «Вікма» судовий збір за подання позовної заяви (2197 грн) та апеляційної скарги (3295,50 грн), а всього в розмірі 5492,50 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікма» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікма» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікма» заборгованість в розмірі 8974,55 грн (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят чотири грн 55 коп.) та судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5492,50 грн (п`ять тисяч чотириста дев`яносто дві грн 50 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 15 квітня 2021 року.

Головуючий: Сопрун В.В.

Судді: Матківська М.В.

Міхасішин І.В.