РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/11044/19

Пров. №2/766/3446/21

06 квітня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Сімірзіна П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити порядок користування земельною ділянкою площею 518 кв.м на якій розташований житловий будинок з відповідною частиною будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із частками у праві власності на житловий будинок; стягнути судові витрати.

В обгрунтування позову вказала, що ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною будівель та споруд, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2007 р. Інша 1/2 частина житлового будинку належить відповідачу. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 518 кв.м наданої у користування згідно рішення міськради від 27.01.1957 р. №107. У добровільному порядку вирішити питання щодо порядку користування земельною ділянкою не видалось можливим, оскільки відповідач вказував, що порядок визначено між попередніми власниками відповідно до Рішення Народного суду м. Херсона від 23.12.1961 року. Проте, відповідно до вказаного рішення, встановлювались кордони користування земельною ділянкою будівлі, що знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 , а відтак, користуватися земельною ділянкою у відповідності до вказаного рішення не виявляється можливим.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

08 серпня 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки між попередніми власниками спірної земельної ділянки порядок користування земельною ділянкою визначений рішенням суду та зазначений спір врегульовано, новий власник в особі позивача, набуваючи права власності на житловий будинок набув права користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю.

27.02.2020 року представником відповідача подано письмові пояснення з приводу висновку експерта за результатами судової земельно-технічної експертизи, у яких вказав, що дослідження проводилось без відома відповідача, лише з території домоволодіння позивача, що викликає великі сумніви в правильності замірів, оскільки для правильного та об`єктивного заміру необхідною умовою є доступ до чотирьох точок досліджуваного об`єкту, а експерт фактично мав доступ до чотирьох точок досліджуваного об`єкту, що робить неможливим отримання експертом повної, об`єктивної та всебічної інформації про реальну площу досліджуваного домоволодіння. Експертом не надано копію сертифікату відповідності щодо використаної нею електронної рулетки. Крім того, на 4 сторінці висновку у розділі "Характеристика об`єкту дослідження" зазначено, що первинні дані на яких ґрунтується висновок експерта є архівні дані БТІ №12310, тобто, експертом покладено в основу висновку матеріали інвентарної справи БТІ в якій наявний техпаспорт на домоволодіння 2008 року, в той час, як в матеріалах інвентарної справи був техпаспорт виготовлений на замовлення відповідача у 2019 році, тобто в останній редакції. Висновок експерта не відповідає дійсності, та вважає, що не може бути покладений в основу судового рішення, оскільки експертиза проведена на підставі даних старого та неактуального техпаспорта 2008 року, в той час як вже є новий техпаспорт 2019 року; експертиза проведена без виходу на місце, що підтверджується багатьма не співпадіннями між даними зазначеними в експертному висновку та об`єктами, які фактично знаходяться у дворі, а саме тамбур це фактично санвузол, паркан це фактично хвіртка, крівля зазначена з шиферу, а вона фактично з металу та інше, є очевидним факт, що експерт не заходила на земельну ділянку, на якій розташовані будівлі відповідача, а отже висновок є необ`єктивним; для складання повного та об`єктивного експертного висновку необхідно було замовити та виготовити кадастрову карту (план) в якій би були зазначені об`єктивні, станом на 2019 р., фактичні дані щодо земельної ділянки (її межі та загальна площа), необхідні для визначення порядку користування земельною ділянкою; за висновком експерта всі комунікації, а саме водопровід, каналізаційна труба та електрокабель залишаються на території земельної ділянки позивача. Прокласти водопровід, каналізаційну та газову трубу в одну траншею, як про це зазначає експерт є неможливим по технічним умовам, а також електрокабель не можна поєднати та прокласти поруч з газовим трубопроводом, а тому висновок експерта у цій частині також є необґрунтованим та таким, що фактично позбавляє відповідача комунікацій і робить неможливим подальше проживання у будинку без світла, води та каналізації; експерт жодним чином необгрунтовує своє твердження про факт захвату з боку відповідача земельної ділянки загального користування, а лише декларує це твердження у своєму висновку. не має жодного зафіксованого факту самозахвату земельної ділянки з боку відповідача, яке б було зафіксоване компетентними органами; експерт у висновку визнає, що вже є рішення суду про порядок користування земельною ділянкою, яке є чинним, тобто, експерт фактично проводила роботу, яка вже була проведена у 1961 році іншим судовим експертом та зафіксоване рішенням суду, яке чинне.

21.11.2020 року відповідачем подано заяву про долучення доказів, до якої додано висновок судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2020 р.

Усною ухвалою суду з занесенням до протоколу судового засідання суд ухвалив клопотання задовольнити, долучити до матеріалів справи висновок експерта, зроблений на замовлення відповідача. Обґрунтовуючи свій висновок, суд вважає можливим поновити строк подання доказів відповідачу, оскільки останній не був згодний з висновком експертизи, проведеної на замовлення позивачки, йому роз`яснювалися можливість призначення експертизи в підготовчому засіданні, проти проведення якої він відмовився через відсутність коштів, в подальшому, відповідачем зібрані кошти та проведено експертизу.

В судовому засіданні, яке відбулось 23.03.2021 року позивачка та її представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, вважали висновок проведеної на їх замовлення експертизи таким, що відповідає вимогам закону, вказали на необхідність визначення порядку користування земельною ділянкою між сторонами без загального користування для подальшого оформлення у власність.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, вказували на обставини, викладені у відзиві на позов, за якими єдиний запропонований позивачем варіант користування земельною ділянкою є неприйнятним.

В судовому засіданні 23.03.2021 р. заслухано пояснення судового експерта ОСОБА_4 яка вказала, що свій висновок вона робила зокрема за технічною документацією, яка знаходилася в справі БТІ, нового технічного паспорту не було. Вказала, що для облаштування дверного отвору достатньо 80 см. За технічною документацією у будинку позивача відсутні санвузли, а у відповідача він є, однак, за правовстановлюючими документами у цьому місці знаходиться тамбур, який слугує для захисту від проникнення повітря, атмосферних опадів, пилу тощо при вході до будинку. Тамбур не відповідає вимогам до санвузлу у будинку.

Судовий експерт ОСОБА_5 з приводу свого висновку вказала, що на час дослідження самовільних будівель і споруд нею виявлено не було, розроблено порядок користування земельною ділянкою. Враховуючи наявні знання, надані документи, застосовуючи методики та поставлене питання вона дійшла висновку, що приймаючи до уваги щільність забудови та рішення суду в частині встановлення меж землекористування відсутня технічна можливість відповідно до норм нормативно-правових актів встановити порядок користування земельною ділянкою без визначення ділянки загального користування.

В судовому засіданні оголошено перерву до 06.04.2021 р. для підготовки сторін до судових дебатів.

05.04.2021р. представником позивача подано письмові судові дебати, у яких вказав, зокрема, що рішенням Народного суду м. Херсона від 23.12.1961 року встановлено границю користування земельною ділянкою, виділено позивачці земельну ділянку як ч. І пропонованого проекту техніка, загальною площею 161,8 кв.м. Відповідачу виділено земельну ділянку ч. ІІ пропонованого проекту техніка, загальною площею 161,9 кв.м, двір загальною площею 194,3 кв.м залишено сторонам в загальному користуванні. Вказане рішення не скасовано, але відповідач встановив свої паркани на земельній ділянці загального користування ІІІ і користується ділянкою загального користування на свій розсуд. Між сторонами виникають суперечки щодо порядку користування земельною ділянкою площею 518 кв.м. Вважає, що висновок експерта ОСОБА_5 не може бути прийнятий до уваги, оскільки експерт у висновку вийшла за межі своїх повноважень, розробила варіант поділу земельної ділянки з визначенням ділянки загального користування відповідно до часток співвласників, хоча таке питання до експерта не ставилося. Експерт вказує про неможливість облаштування окремого входу до будинку, хоча таке твердження є хибним, оскільки будівельно-технічна експертиза сторонами не заявлялася та не проводилася, а вказане твердження є лише припущенням експерта. Вважають, що при розгляді справи по суті на підставі належних та допустимих доказів в повній мірі доведено обставину, що запропонований варіант висновку експерта №40 судової земельно-технічної експертизи порядку користування земельною ділянкою не ущемляють законні права когось із співвласників, не позбавляють їх можливості належно користуватися своїми частинами будинку, не виключають їх з числа користувачів спільної земельної ділянки, не суперечать архітектурно-будівельним, санітарним та протипожежним правилам. Вказав, що з врахування неприязних стосунків між сторонами, які відповідач не заперечує, наявність можливості у обох сторін нормально користуватися будинком і здійснювати догляд за ним, єдиним правильним рішенням є обрання запропонованого експертом варіанту порядку користування земельною ділянкою, який не передбачає виділення земельної ділянки у спільне користування сторін. Виділені сторонам земельні ділянки є повністю ізольованими.

05.04.2021 року представником відповідача подано письмові судові дебати, у яких, зокрема вказав, що порядок користування спірною земельною ділянкою був визначений ще у 1961 році і позивач невправі просити його змінити. Висновок експерта ОСОБА_4 спростовується висновком №41/20 судової земельно-технічної експертизи експерта Ларченко Г.І., в якому вказано, що враховуючи щільність забудови земельної ділянки, відсутня технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів встановити порядок користування земельною ділянкою без визначення ділянки загального користування відповідно до часток. Просив врахувати, що висновок №41/20 судової земельно-технічної експертизи експерта ОСОБА_5 був наданий відповідачем лише як доказ на спростування висновку експерта ОСОБА_4 , а не для встановлення нового порядку користування спірною земельною ділянкою, який вже був визначений рішенням Народного суду м. Херсона від 23.12.1961 р. і зміні не підлягає. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши вступні слова сторін, 23.03.2021 р. пояснень судових експертів ОСОБА_4 , Ларченко Г.І., дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю є ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.07.2004 р. (арк. справи 8).

ОСОБА_2 є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджено договором купівлі-продажу від 16.05.2007 р., зареєстрований у реєстрі за №1299, витягом з Державного реєстру правочинів №3981649 від 16.05.2007 р. (арк. справи 9-10).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №169092495 від 04.06.2019 р. співвласниками житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є:

- ОСОБА_3 із часткою 1/2;

- ОСОБА_2 - 1/2 частина (арк. справи 11-13).

Рішенням Народного суду міста Херсона від 23.12.1961 року визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_2 та виділено реально в її власність приміщення 1-1/5,50/1/6 16,90, частину приміщення І-5/ з розміром 3,10*2,48/, частину сеней розміром 3,07*2,20, 1/2 частину підвалу, 1/2 частину огорожі. Встановлено межу користування земельною ділянкою між сторонами, виділив відповідачу земельну ділянку як ч. 1 запропонованого проекту техніка, загальною площею 161,8 кв.м. Відповідачу виділено земельну ділянку як с. ІІ загальною площею 161,9 м2. Двір загальною площею 194,3 кв.м залишено сторонам місцем загального користування. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 витрати по справі в сумі 160 р. 44 коп. (арк. справи 45-46).

Суд не приймає до уваги посилання сторони позивача на те, що порядок користування земельною ділянкою був визначений за іншою адресою, ніж існує на час розгляду справи, оскільки зміна найменування вулиці та номеру домоволодіння не скасовує раніше ухвалене рішення щодо цієї земельної ділянки.

Згідно висновку експерта №40 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи виконаної судовим експертом Грибковою Н.Г. від 06.11.2019 року, експертом запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою для співвласника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із ідеальними частинами по 1/2 в домоволодінні по АДРЕСА_1 , а саме:

- співвласнику ОСОБА_2 в особисте користування визначити земельну ділянку пл. 259,0 кв.м, в тому числі під належною йому частиною житлового будинку літ. "А", частиною прибудови літ. "а", туалетом літ. "Е" з виходом на земельну ділянку І і далі на АДРЕСА_3 ;

- співвласнику ОСОБА_3 визначити в особисте користування земельну ділянку ІІ площею 259,0 кв.м, в тому числі під частиною житлового будинку літ. "А", частиною прибудови літ. "а", прибудовою літ. "А1", тамбуром літ. "а2", літнею кухнею літ. "Б", сараєм літ. "Г", туалетом літ. "Д" з виходом на земельну ділянку ІІ і далі на АДРЕСА_3 (арк. справи 54-86).

ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання безстроково, що підтверджено довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №028280 від 07.03.2016 р. (арк. справи 101).

Згідно висновку №4120 судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2020 року виконаної на замовлення ОСОБА_3 судовим експертом ОСОБА_5 , експертом зроблено висновок, що враховуючи щільність забудови земельної ділянки, приймаючи до уваги рішення Народного суду від 23.12.1961 року в частині розподілу домоволодіння та встановлення меж землекористування, оформлення документів на тамбур розміром 0,90*3,30 м (прибудова літ. "а2") згідно рішення Комсомольської районної ради народних депутатів м. Херсона №364 від 09.10.1987 року за ОСОБА_9 відсутня технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів встановити порядок користування земельною ділянкою без визначення ділянки загального користування відповідно до часток співвласників. Враховуючи щільність забудови земельної ділянки, приймаючи до уваги рішення Народного суду від 23.12.1961 року в частині розподілу домоволодіння та частково в частині встановлення меж землекористування (частини, які виділялися в окреме користування не змінюються) пропонується один варіант порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 , між співвласниками з ділянками загального користування з урахуванням фактичного користування та реального розподілу домоволодіння згідно рішення Народного суду міста Херсона від 23.12.1961 р.

І частина: запропоновано виділити у користування ОСОБА_2 власнику І частини домоволодіння, земельну ділянку площею 244,75 кв.м (із них 161,8 кв.м згідно рішення суду Народного суду м. Херсона від 23.12.1961 року) разом з будівлями, з спільним виходом на АДРЕСА_3 через частину воріт №2 та хвіртку №3.

ІІ частина: запропоновано виділити у користування ОСОБА_3 , власнику ІІ частини домоволодіння, земельну ділянку площею 244,75 кв.м (із них 161,9 кв.м згідно рішення суду Народного суду м. Херсона від 23.12.1961 року) разом з будівлями, з спільним виходом на АДРЕСА_3 через частину воріт №2 та хвіртку №3.

ІІІ частина: земельна ділянка площею 24,0 кв.м загального користування для обох співвласників - для проходу та обслуговування зовнішніх стін будівель кожного співвласника.

ІV частина: земельна ділянка площею 4,5 кв.м загального користування для обох співвласників - для обслуговування зовнішніх стін житлового будинку літ. "А" власника І частини домоволодіння та обслуговування газової труби та відсікаючого крану газової мережі для власника ІІ частини домоволодіння.

Запропонований варіант розроблений з урахування рішення народного суду м. Херсона від 23.12.1961 року.

Пропонований варіант порядку володіння (користування) земельною ділянкою не ущемляє законні права когось із співвласників, не позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, не виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, не суперечить архітектурно-будівельним, санітарним та протипожежним правилам. У судовому порядку вирішити питання за чиї кошти та чиїма силами буде споруджена внутрішня розподільча огорожа між І та ІІ частинами земельної ділянки висотою не вище 2,0 м згідно наданого варіанту порядку користування земельною ділянкою та з урахуванням вимог ст. 103 Земельного кодексу України в частині дотримання добросусідства (арк. справи 130-200).

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Земельна ділянка площею 518 кв.м за адесою: АДРЕСА_4 була виділена ОСОБА_10 на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящіхся від 27.05.1957 року за №107 для індивідуального будівництва (12 аркуш інвентарної справи). На час розгляду справи в суді, адреса змінена на АДРЕСА_3 . Відповідний договір на безстрокове користування земельної ділянки укладений 15.06.1957 року (арк. справи 14 інвентарної справи).

Тобто, на час вирішення спору в суді земельна ділянка знаходиться у безстроковому користуванні співвласників домоволодіння АДРЕСА_3 , не є сформованою земельною ділянкою в розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України.

Земельна ділянка перейшла у користування сторін разом з житловим будинком, відповідно до статей 377 ЦК України та 120 ЗК України.

Підставою позову не є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, порядок користування якою був визначений, а встановлення нового порядку користування земельною ділянкою, за яким співвласники будуть користуватися відокремленою частиною земельної ділянки.

Стороною відповідача заявлені вимоги не визнаються, зустрічні позовні вимоги щодо встановлення іншого порядку користування земельною ділянкою не висувалися.

Рішення органу місцевого самоврядування про надання сторонам земельних ділянок у власність чи користування після того, як вона стали власниками частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, не приймалося і сторонами таких доказів суду не представлено.

Отже, право користування земельною ділянкою зберігається за сторонами до його належного переоформлення, а саме дотримання процедури та виготовлення правоустановлюючих документів на земельні ділянки, які перебувають у їх користуванні.

На день розгляду справи, спірна земельна ділянка не була визначена як об`єкт цивільних прав, оскільки земельна ділянка не була сформована, не виготовлено технічної документації та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не проведена державна реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та не присвоєно кадастрового номер на земельну ділянку.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ» якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Порядок користування земельною ділянкою був ви значений за рішенням суду, доказів існування будь-яких інших домовленостей щодо користування спірної земельною ділянкою матеріали справи не містять та сторонами до суду не подавались.

Суд вважає, що нові співвласники домоволодіння не позбавлені права на встановлення іншого порядку користування земельною ділянкою, оскільки з 1961 року пройшло багато часу, на земельній ділянці розташовані додаткові об`єкти тощо.

Відповідно до частини третьої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України, у поєднанні з нормою статті 125З К України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року № 6-2цс15.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Проте право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватися до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Тому право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Наведене стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні, до її приватизації або за договором оренди.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Кожний з експертних висновків, наданий сторонами відповідає саме на поставлені ними питання. Перед експертом ОСОБА_4 було поставлене питання щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, експерту ОСОБА_5 щодо технічної можливості встановлення порядку користування земельною ділянкою без визначення ділянки загального користування з врахуванням вже встановленого порядку за судовим рішенням або з мінімальною можливою площею загального користування, запропонувати можливий варіант.

Суд не приймає до уваги заперечення сторони позивача про вихід експерта ОСОБА_5 за межі поставлених їй питань щодо визначення порядку користування, оскільки він відповідає поставленим питанням. Крім того, якщо під час проведення експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для справи, з приводу яких експерту не були поставлені питання, експерт має право свої міркування з приводу зазначених обставин занести у експертний висновок.

Сторони не виявили бажання призначити повторні чи додаткові експертизи.

Суд розглянувши надані висновки експертів дійшов висновку, що запропонований експертом ОСОБА_4 єдиний варіант виділу у користування земельної ділянки ізольованих частин земельної ділянки не враховує можливість зручного користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування огорожі, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Так, вхід до будинку відповідача розташований таким чином, що пройти до нього останній має можливість між тамбуром, який не має входу та фактично використовується як санвузол, і огорожею відстань між якими складає 40 см. Також встановлення дверного пройому в тамбур буде вимагати від відповідача переобладнання та необхідність перенесення санвузлу в інші приміщення. Крім того ширина тамбуру, де можливо встановити дверний пройм складає 90 см, що на думку суду створює незручності та унеможливить можливість внесення та винесення будь-яких габаритних речей до будинку.

Висновок експерта ОСОБА_5 та запропонований нею варіант з використанням земельної ділянки загального користування на думку суду є більш технічно сприйнятним.

В той же час, сторона позивача наполягала на встановленні порядку користування земельною ділянкою без визначення загальної площі користування, а відповідачем зустрічні позовні вимоги не пред`являв. Суд вважає, що запропонований експертом ОСОБА_4 варіант користування земельною ділянкою порушує права відповідача у вільному та зручному користуванні земельною ділянкою, а тому не може бути прийнятий до уваги.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни раніше визначеного порядку користування земельною ділянкою та відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки сторона відповідача заявила про наявність судових витрат лише у письмовій промові у судових дебатах, не направивши стороні позивача відповідні докази, чим позбавила її права заперечувати проти розміру заявлених витрат, суд вважає передчасним розгляд цього питання за суттю, його вирішення можливим шляхом постановлення додаткового рішення.

За ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивач.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 16 квітня 2021 року.

На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Херсонський міський суд Херсонської області з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус