ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3928/21 Справа № 205/9759/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором про надання послуг, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором про надання послуг (а.с. 5-18).

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01 листопада 2016 року між ним та відповідачкою було укладено договір про надання послуг, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов`язання здійснити пошук об`єкта нерухомості для купівлі, забезпечити консультативно-довідкове обслуговування відповідачки з питань пошуку об`єкта, надати юридичне супроводження.

Вартість наданих послуг за договором становить 600 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 листопада 2016 року становить 15 309,24 грн.

Як наслідок наданих позивачем послуг, 01 листопада 2016 року між відповідачем та ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Також 01 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем було підписано акт здачі-прийняття послуг, згідно якого відповідачка повинна була сплатити послуги позивача в розмірі 600 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 листопада 2016 року становить 15 309,24 грн. Однак, на теперішній час відповідач свої зобов`язання за договором не виконала.

У зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 15 309,24 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року позов ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором про надання послуг задоволено. Стягнуто з відповідачки на його користь суму боргу за договором № 2 про надання послуг від 01 листопада 2016 року в розмірі 15 309, 24 грн. (п`ятнадцять тисяч триста девять гривень двадцять чотири копійки) та судовий збір у розмірі 551, 20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок) (а.с. 29-31).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 лютого 2021 року заяву відповідачки про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.69-70).

Не погодившись з таким заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 74-79).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було повністю встановлено та досліджено обставини, які мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду апеляційної інстанції, в порядку ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу. Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року вважає законним і прийнятим з урахуванням усіх норм матеріального та процесуального права, а твердження апелянта про його необґрунтованість - помилковими та безпідставними, оскільки доводи апеляційного скарги зводяться до неправильного тлумачення норм права і не відповідають дійсності, зокрема, встановленим обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 01 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та Агентством нерухомості «Твой дом» ПП « ОСОБА_2 » було укладено договір № 2 про надання послуг, згідно умов якого позивач зобов`язався здійснити пошук об`єкта нерухомості для купівлі, забезпечити консультативно-довідкове обслуговування замовника з питань пошуку об`єкта, надати юридичне супроводження (а.с. 13).

Згідно п. 4.1 Договору вартість наданих послуг становить 5 % від вартості нерухомості (а.с. 13 оберт).

Позивач свої зобов`язання за вищезазначеним договором виконав належним чином, внаслідок чого 01 листопада 2016 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу та, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74561389 від 01.12.2016 року, договір купівлі-продажу частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 16 листопада 2016 року (а.с. 15-17).

Згідно акту № 1 здачі-прийняття наданих послуг від 01 листопада 2016 року, загальна вартість наданих послуг складає 600 доларів США та підлягає оплаті замовником - ОСОБА_1 (а.с. 14).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка свої зобов`язання за договором про надання послуг від 01 листопада 2016 року не виконала, вартість послуг за договором в розмірі 600 доларів США, що за курсом НБУ від 01 листопада 2016 року становить 15 309,24 грн., не сплатила, тому вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 15 309,24 грн., а також понесені ним при поданні позову судові витрати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У ч. 1 статті 903 ЦК України визначено що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Аналізуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи та надані на їх підтвердження докази, колегія судів вважає, що суд прийшов до вірного висновку про те, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання по наданню послуг відповідачу щодо здійснення пошуку об`єкта нерухомості для купівлі, забезпечення консультативно-довідкового обслуговування відповідачки з питань пошуку об`єкта та юридичного супроводження в повному обсязі.

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в частині, що позивачем не надано до суду жодного належного доказу, який би свідчив про наявність договірних відносин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги в частині, що ціна послуг Виконавця за договором № 2 про надання послуг від 01 листопада 2016 року не визначена і не може бути визначена, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки згідно акту № 1 здачі-прийняття наданих послуг від 01 листопада 2016 року, підписаного особисто ОСОБА_1 , загальна вартість наданих послуг за вищевказаним договором складає 600 доларів США та підлягає оплаті Замовником (а.с. 14).

Інші доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги - без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, то розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, не проводиться.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення лише у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида