Провадження №2/523/1951/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Дяченко В.Г.
за участю секретаря судового засідання - Єпутатова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача:
- 12609,05 грн. шкоди завданої отриманням без належної на те підстави грошових коштів;
- 4375,05 грн. шкоди завданої надлишковою переплатою єдиного соціального внеску;
- 1891,43 шкоди завданої надлишковою переплатою податку на доходи фізичних осіб.
Позов мотивується тим, що під час проходження військової служби відповідач 24.10.2014 року самовільно залишив військову частину без поважних причин, що підтверджується наказом командира військової частини від 21.10.2015 року №2231.
Проведеним внутрішнім аудитом 10.04.2018 року виявлено переплату грошового забезпечення відповідача з дати самовільного залишення військової частини в сумі 12609,05 грн. та безпідставно сплачені єдиний соціальний внесок і податок на доходи фізичних осіб, а загалом сума збитків складає 18876,43 грн.
Дана переплата відбулася внаслідок дій відповідача, які мають ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
В судовому засіданні відповідач проти позову заперечував, вказав що під час звільнення відшкодував позивачу всю суму, яка була заявлена позивачем як шкода.
Судом встановлено:
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 301 від 23.12.2011 року встановлено, що солдат ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 23.12.2011 року.
Наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 №2231 від 21.10.2015 року відповідальним офіцерам нагадано про виконання своїх службових обов`язків та недопущення прорахунків в подальшому (а.с.6).
Наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 №140 від 14.07.2017 року встановлено, що солдат ОСОБА_1 перебуває в самовільному залишенні частини з 01.01.2014 року (а.с.12).
Відповідно до відомості переплат грошового забезпечення військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 за час перебування у самовільному залишенні частини, солдату ОСОБА_1 нараховано переплату: грошового забезпечення в сумі 10071,10 грн., податкового податку в сумі 1571,09 грн., сплата в Пенсійний фонд в сумі 3634,4 грн. (а.с.14).
В судовому засіданні відповідач визнав обставину його перебування у самовільному залишенні частини.
Відповідно до квитанції №22 від 06.04.2018 року, відповідач сплатив позивачу 10071,10 грн., призначення платежу повернення надлишково сплачених коштів грошового забезпечення (а.с.65).
Суд встановив, що єдиним доказом розрахунку заборгованості відповідача є відомость переплат грошового забезпечення військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 за час перебування у самовільному залишенні частини, відповідач повернув нараховану переплату грошового забезпечення в сумі 10071,10 грн., а щодо стягнення податкового податку в сумі 1571,09 грн. та сплати в Пенсійний фонд в сумі 3634,4 грн. вимог не заявлено.
І навпаки, відсутні належні та допустимі докази заборгованості відповідача за грошовими коштами:
- 12609,05 грн. шкоди завданої отриманням без належної на те підстави грошових коштів;
- 4375,05 грн. шкоди завданої надлишковою переплатою єдиного соціального внеску;
- 1891,43 шкоди завданої надлишковою переплатою податку на доходи фізичних осіб.
Суд вважає хибним посилання позивача на ст.1212,1215 ЦК України, так як відповідачем визнано та наданими доказами підтверджено винність дій відповідача у завданні саме шкоди позивачу, а не безпідставно набуті ним кошти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У спорах про відшкодування шкоди, згідно з вимогами даної статті, діє презумпція заподіювача шкоди. У зв`язку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача, а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди.

З огляду на вищенаведені норми ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Позивачем не доведено доказами обставини наявності шкоди в розмірі: - 12609,05 грн. шкоди завданої отриманням без належної на те підстави грошових коштів; - 4375,05 грн. шкоди завданої надлишковою переплатою єдиного соціального внеску; - 1891,43 шкоди завданої надлишковою переплатою податку на доходи фізичних осіб.
Отже, позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.
Позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, а тому відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 2102,00 гривень.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Повний текст рішення виготовлено 06.04.2021 року.
Суддя