Провадження № 2-з/643/89/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2021 року суддя Московського районного суду м. Харкова Власенка М. В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кулабухова Олексія Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі № 643/20690/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2020 року до Московського районного суду м. Харкова, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 - адвоката Кулабухова О. В. про відшкодування шкоди.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 16 та 27 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяв представника ОСОБА_1 адвоката Кулабухова Олексія Володимировича про забезпечення позову у цій справі.

15 квітня 2021 року у підготовчому судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Кулабухов О. В. подав заяву про забезпечення позову, в якій просить:

накласти арешт на все належне ОСОБА_2 рухоме і нерухоме майно в межах ціни позову (466451,84 грн.);

заборонити ОСОБА_2 відчужувати належне йому рухоме і нерухоме майно в межах ціни позову (466451,84 грн.);

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 не відшкодував позивачу шкоду, незважаючи на вчинення ним кримінального правопорушення та завдання ОСОБА_1 майнової та моральної шкоди, що свідчить про намір ОСОБА_2 ухилитися від юридичної (цивільно правової) відповідальності. Невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , з очевидною вірогідністю призведе до унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, встановив таке.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Предметом спору у цій справі є вимоги про стягнення з відповідача коштів в рахунок відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову представник позивача обґрунтував тим, що відповідачем за спричинену шкоду не відшкодовано жодної копійки.

Суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено представником позивача , може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення грошових коштів у майбутньому.

Заява про забезпечення позову, окрім посилань на те, що існує ймовірність того факту, що відповідач має намір ухилитися від юридичної відповідальності, а незастосування заходів забезпечення позову може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, та посилання на загальні норми процесуального права, не містить мотивів співмірності, застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування зазначених видів забезпечення позову. Саме лише посилання на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в визначений у ній спосіб.

Керуючись ст. 149 153, 258 261, 353 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Кулабухова Олексія Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі № 643/20690/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 16 квітня 2021 року.

Суддя М. В. Власенко