Єдиний унікальний номер 234/774/20
Номер провадження 22-ц/804/1132/21
Номер провадження 22-ц/804/1132/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2020 року (ухваленого під головуванням судді Заборського В.О. у м. Краматорськ Донецької області) у цивільній справі №234/774/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що після фактичного припинення шлюбних відносин батьків з 2005 року знаходиться на утриманні матері. З 01.09.2018 року він навчається в Донбаській державній машинобудівній академії за денною формою навчання. У зв`язку із цим не має можливості влаштувати на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Батько позивача ОСОБА_1 ніякої матеріальної допомоги йому не надає.

Просив стягнути зі ОСОБА_1 на його користь аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця до закінчення навчання 30.06.2022 року але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Краматорського міського суду від 06 липня 2020 року позовні вимоги задоволено: стягнуто зі ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 17.01.2020 року і до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2022 року; допущено негайне виконання в межах сум за один місяць; стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі 1/6 частини видів заробітку (доходу) щомісячно, покласти всі судові витрати на нього.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення його законних моральних та матеріальних прав, як відповідача у справи. Вважає, що судом не враховано його матеріальне становище, а позивачем скриті факти, які мали істотне значення при розгляді справи і які могли вплинути на визначення розміру таких аліментів.

Судом першої інстанції не враховано, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_3 , а також є безробітним, який має лише тимчасові заробітки та не перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисті населення і не отримає відповідних соціальних виплат. Працевлаштування ускладнюється через загальнонаціональний карантин.

Крім того звертає увагу, що мати позивача має рівні із відповідачем обов`язки щодо фінансового утримання спільної дитини, а ОСОБА_2 скрив від суду інформацію щодо спілкування із батьком та отримання від нього коштів у період навчання особисто.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її залишити без задоволення,а рішення Краматорського міського суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Вважає , що розмір аліментів, стягнутих судом першої інстанції є достатнім, враховуючи те, що він не має можливості працевлаштуватись у зв`язку із перебуванням на денній формі навчання, а мати, з якою він проживає, не має можливості у повній мірі сплачувати його навчання, адже значна сума коштів витрачається нею на сплату комунальних платежів та їх харчування. Крім того відповідач не має на утриманні інших дітей або непрацездатної дружини чи батьків, а неможливість влаштування на постійну роботу не може бути підставної для звільнення від сплати аліментів на навчання, враховуючи ще й те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, але навіть не намагається знайти заробіток.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами 4,6 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Малозначними справами є справи про стягнення аліментів.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 3 цієї статті встановлено,що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною та розглядається в спрощеному порядку і ціна позову, яка визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (стаття 176 ч.1 п.3), складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст.77,78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно із довідкою Донбаської державної машинобудівної академії, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студентом другого курсу економіки і менеджменту, денного відділення з терміном навчання 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. При цьому він навчається за рахунок державного бюджету (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач навчається за денною формою навчання і має право на отримання від свого батька аліментів на період навчання. Стягуючи з відповідача аліменти на період навчання повнолітнього сина в розмірі ? частини усіх видів доходу, суд першої інстанції виходив із того,що позивач має право на таке утримання, однак не переконався та не врахував чи має відповідач можливість надавати таку матеріальну допомогу, що не узгоджується з вимогами ст.199 СК України.

Між тим, крім доказів про те, що відповідач з 28 липня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , інших будь-яких доказів, які б підтверджували матеріальне становище відповідача та можливість надавати матеріальну допомогу позивачеві в стягнутому судом розмірі не надано.

Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вирішуючи спір, суд не перевірив матеріального становища відповідача та не з`ясував чи може він надавати синові необхідну матеріальну допомогу.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень частини1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що судом першої інстанції не було враховано його складне матеріальне становище, він не працює, не має доходів,в період карантину не має можливості працевлаштуватись. Також не враховано і те, що позивач навчається за рахунок державного бюджету.

Відповідач зазначає, що він має можливість виплачувати позивачеві аліменти в розмірі 1/6 частки доходів щомісячно на період його навчання. Так як відповідач визнає ці обставини, то вони не підлягають доказуванню.

Встановивши, що ОСОБА_2 навчається на другому курсі економіки і менеджменту, денного відділення в Донбаській державній машинобудівній академії з терміном навчання 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, та потребує витрат у зв`язку з навчанням, а відповідач як батько повнолітнього сина зобов`язаний його матеріально утримувати , але в змозі надавати матеріальну допомогу частково, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для застосування статті 199 СК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутих аліментів з ? частини до 1/6 частки доходу, які визнаються відповідачем.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення у частині визначення розміру аліментів на навчання.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду від 06 липня 2020 року в частині розміру стягнутих аліментів змінити.

Зменшити розмір аліментів на період навчання, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку(доходу).

В іншій частині рішення залишити без зміни, відновивши його дію.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: