16.04.2021 Справа № 363/3086/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., за участю секретаря Щур А.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Уточнивши позовні вимоги, Кредитна спілка «Істок» звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь заборгованість за Договором про споживчий кредит № ДКН 2181 від 16.07.2018 року станом на 24.11.2020 року у розмірі 35 379, 83 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3 491, 43 грн.; заборгованість за платою 7 650, 67 грн.; заборгованість по відсотках 0,19 грн.; інфляційні нарахування 768, 82 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору 18 468, 73 грн.; штраф 5 000 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2018 року до КС «Істок» звернувся відповідач ОСОБА_1 із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правлінні кредитної спілки 16.07.2018 року на підставі рішення спостережної ради КС «Істок» про делегування правлінню повноважень заяву ОСОБА_1 розглянуто та прийнято рішення про прийом відповідача в члени КС «Істок». У той же день, 16.07.2018 року ОСОБА_1 сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, тобто таким чином відповідач набув членства у КС «Істок». 16.07.2018 року кредитний комітет КС «Істок» прийняв рішення про надання кредиту члену КС «Істок» Зелінському А.В. на підставі чого 16.07.2018 року між КС «Істок» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № ДКН -2181. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, позичальник отримав кредит у сумі 8 000 грн. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором. Строк дії договору був встановлений на 12 календарних місяців, тобто до 16.07.2019 року. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Відповідно до п. 2.5 Кредитного договору, плата за надання кредиту становить 12,05 грн. щоденно. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, які передбачені умовам укладеного Договору та видав позивальнику кредитні кошти. Однак, ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи його умови, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість у 35 379, 83 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3 491, 43 грн.; заборгованість за платою 7 650, 67 грн.; заборгованість по відсотках 0,19 грн.; інфляційні нарахування 768, 82 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору 18 468, 73 грн.; штраф 5 000 грн. Оскільки, борг ОСОБА_1 станом на день звернення позивача з вказаним позовом до суду не погашено, тому КС «Істок» змушений звернутися до суду.
25 липня 2019 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
09 грудня 2019 року було ухвалено заочне рішення по цивільній справі, яким позовні вимоги були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість за кредитним договором від 16.07.2018 року в розмірі 16 831 гривню 05 копійок та судовий збір у розмірі 1 921 гривню.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.10.2020 року заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувано та призначено вищевказану цивільну справу до підготовчого судового засідання в загальному порядку.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому уточнені позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Коломієць І.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій уточнені позовні вимоги визнав частково та просив задовольнити уточнені позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 755, 00 грн.; інфляційних втрат в розмірі 52, 10 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору в розмірі 1 255, 78 грн., а в іншій частині позову відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 16.07.2018 року до КС «Істок» звернувся відповідач ОСОБА_1 із заявою на вступ до кредитної спілки «Істок», що підтверджується копією заяви відповідача, яка долучена до матеріалів справи.
На засіданні правлінні кредитної спілки «Істок» 16.07.2018 року на підставі рішення спостережної ради КС «Істок» про прийом ОСОБА_1 в члени КС «Істок», що підтверджується витягом із протоколу засідання правління Кредитної спілки «Істок» від 16.07.2018 року № 149.
16.07.2018 року ОСОБА_1 сплатив вступний внесок у розмірі 5 гривень та обов`язковий пайовий внесок у розмірі 5 гривень, тобто таким чином відповідач набув членства у КС «Істок», вказане підтверджується копіями прибуткових касових ордерів № 408 від 16.07.2018 року та № 409 від 16.07.2018 року.
16.07.2018 року кредитний комітет КС «Істок» прийняв рішення про надання кредиту члену КС «Істок» Зелінському А.В. на підставі чого 16.07.2018 року між КС «Істок» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № ДКН -2181.
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, позичальник отримав кредит у сумі 8 000 грн. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором.
Строк дії договору був встановлений на 12 календарних місяців, тобто до 16.07.2019 року.
Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних.
Відповідно до п. 2.5 Кредитного договору, плата за надання кредиту становить 12,05 грн. щоденно.
Кредитна спілка «Істок» належним чином виконала взяті на себе зобов`язання, які передбачені умовам укладеного кредитного договору та видала позивальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 8 000 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 16.07.2018 року № 167.
Відповідач з 30 січня 2017 року по 30 січня 2020 року перебував на військовій службі у Збройних силах України за контрактом, старшим матросом, старшого навідника 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 в м. Миколаєві, копія контракту та копії витягів із наказів містяться в матеріалах цивільної справи.
Під час отримання кредиту відповідач ОСОБА_1 повідомив Кредитну спілку «Істок» про те, що він перебуває на військовій службі у Збройних силах України у військовій частині НОМЕР_1 в м. Миколаєві, що підтверджується заявою на отримання кредиту, яка міститься в цивільної матеріалах справи.
В період з 01.06.2019 року по 22.08.2019 року, з 11.09.2019 року по 27.11.2019 року ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів с. Павлопіль Донецької області.
Відповідно до витягу з наказу № 21 від 30 січня 2020 року ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, припинено дію контракту про проходження військової служби, виключено із списків особового складу частини та Збройних сил України, знято з усіх видів забезпечення з 30 січня 2020 року.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього часу.

За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У частині четвертій статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає підстави стверджувати, що у проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.

Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.

Разом з цим, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який додавався Кредитною спілкою «Істок» до позовної заяви, ОСОБА_1 були нараховані та відповідачем були сплачені наступні суми: нарахована сума кредиту - 8000 грн.; плата за надання кредиту - 8 232,27 грн.; відсотки - 0,08 грн.; разом - 16 232,35 грн.
Відповідачем було погашено згідно вказаного розрахунку Кредитної спілки «Істок»: сума кредиту - 4 508,57грн.; плата за надання кредиту - 2 736,43 грн.; відсотки - 0,00 грн.; разом - 7 245,00 грн.
Тобто, із розрахунку заборгованості наданої Кредитною спілкою «Істок» вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить: сума кредиту 3 491,43 грн.; плата за надання кредиту 5 495,84 грн.; відсотки - 0,08 грн.; разом - 8 987,35 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості та бухгалтерської довідки розрахунку боргу ОСОБА_1 в період з серпня 2018 року по лютий 2019 року на погашення кредиту сплатив 7 245,00 грн., з яких Кредитною спілкою «Істок» було здійснено погашення основної суми кредиту в розмірі 4 508,57 грн. та 2 736,43 грн. зараховано як плата за надання кредиту.

Відповідно до п. 2.5. Договору про споживчий кредит № ДКН-2181 від 16 липня 2018 року (далі за текстом Договір про споживчий кредит) плата за надання кредиту становить 12.05 грн. щоденно.

Відповідно до п. 2.6. Договору про споживчий кредит нарахування плати розпочинається з дня фактичного отримання позичальником грошових коштів в касі кредитора або з дня відправки кредитором коштів на рахунок, вказаний позичальником у письмовій заяві та здійснюється щомісячно виходячи з фактичної кількості днів у місяці до дня повного погашення кредиту.

Відповідно до додаткового договору № 1 до Договору про споживчий кредит сторони погодили викласти п. 2.5. кредитного договору в наступній редакції: «2.5. плата за надання кредиту становить 48,22 грн. щоденно.»

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» та в силу вимог ч. 1 ст. 536 ЦК України передбачена пунктами 2.5 та 2.6 кредитного договору плата за надання кредиту в сумі 12,05 грн. щоденно у період із 16 липня 2018 року по 28 березня 2019 року, а з 28 березня 2019 року в сумі 48,22 грн. щоденно є фактично процентами за користування наданими в кредит коштами.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 749/298/19, провадження № 61-3203св20. А також аналогічні висновки зроблені судами у справі № 127/2702/20.

Плата за надання кредиту за своїм характером фактично є процентами за користування кредитом, тому нараховувалася ОСОБА_1 безпідставно з урахуванням п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд приходить до висновку про те, що оскільки відповідачем ОСОБА_1 всього було сплачено на погашення суми кредиту 7 245,00 грн., а вказані грошові кошти повинні були спрямовуватися на погашення тіла кредиту, оскільки до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до п. 1.1. Договору про споживчий кредит кредитор на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти в сумі 8 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 частково виконав умови Договору про споживчий кредит та сплатив на погашення суми кредиту 7 245,00 грн., а тому з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» підлягає стягненню сума заборгованості за Договором про споживчий кредит в розмірі 755,00 грн. (8 000,00 грн. 7 245,00 грн.), тобто заявлений позивачем розмір заборгованості по тілу кредиту підлягає зменшенню на розмір сплачених відповідачем ОСОБА_1 платежів у період дії особливого періоду (плати за надання кредиту), що узгоджуються з положеннями пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц, провадження № 61-16144св18.

Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 року №6-1746цс16.

Стосовно уточнених позовних вимог Кредитної спілки «Істок» щодо визнання інфляційних нарахувань та 100% річних від простроченої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України, судом зазначається наступне.

Інфляційні втрати та проценти, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» відповідно до договору про споживчий кредит № ДКН -2181 від 16.07.2018 року за змістом ст.625 ЦК України мають компенсаційний характер, а не штрафний, а тому їх нарахування не підпадає під обмеження, передбачені пунктом 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 749/298/19, провадження № 61-3203св20, на який посилається Кредитна спілка «Істок».

Суд погоджується із розрахунком наданим представником відповідача ОСОБА_1 адвоката Коломієць І.О. та вважає, що інфляційні втрати та 100% річних від простроченої суми підлягають частковому задоволенню з розрахунку загальної суми боргу 755 грн. (основна сума кредиту), виходячи з наступного: борговий період 01.03.2018 року по 01.10.2020 року, сума заборгованості 755 грн.

Інфляційні втрати розраховуються за формулою: індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період становить 106,9 грн., відповідно до розрахунку Кредитної спілки «Істок»; збитки від інфляції = сума боргу, індекс інфляції/ 100% - сума боргу. Всього: інфляційні втратискладають 52,10 грн.
100% річних за користування грошовими коштами розраховуються за формулою з урахуванням вихідних даних: дата початку нарахування: 28.03.2019 року; дата закінчення нарахування: 24.11.2020 року; відсоткова ставка:100% річних (відсотки = сума боргу; процентна ставка/ 100% /365 днів кількість днів). Всього: 100% річних, згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3. кредитного договоруза період з 28.03.2019 року по 24.11.2020 року складає 1 255, 78 грн.
Стосовно уточнених позовних вимог Кредитної спілки «Істок» щодо стягнення з ОСОБА_1 процентів та штрафу, судом зазначається наступне.

Відповідно до п. 4.7.2 Договору про споживчий кредит за порушення умов договору передбачена сплата позичальником штрафу в розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, згідно графіку платежів.

Кредитною спілкою «Істок» нараховано штраф в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.3. Договору про споживчий кредит процентна ставка за користування кредитом за даним договором становить 0,001%.

Кредитною спілкою «Істок» нароховано процентів на суму 0,19 грн.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач був військовослужбовцем, учасником бойових дій, суд вважає, що Кредитна спілка «Істок» не повинна була нараховувати ОСОБА_1 штрафні санкції, пеню за невиконання зобов`язань та проценти за користування кредитом.

Також суд звертає увагу на те, що будь які нарахування мають здійснюватись в межах строку дії Договору про споживчий кредит.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення уточнених позовних вимог та стягнення з відповідача на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 755, 00 грн.; інфляційні втрати в розмірі 52, 10 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору в розмірі 1 255, 78 грн.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що уточнений позов Кредитної спілки «Істок» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 112, 00 грн. виходячі з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 2 062, 88 грн.) * 1 921 грн. (сума сплаченого судового збору) / 35 379, 83 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 112, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Уточнений позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКН -2181 від 16.07.2018 року в загальному розмірі 2 062 (дві тисячі шістдесят дві) гривні 88 копійок, яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 755, 00 грн.; інфляційні втрати в розмірі 52, 10 грн.; 100% річних, згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору в розмірі 1 255, 78 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» витрати по сплаті судового збору в розмірі 112 (сто дванадцять) гривень.
В іншій частині уточнених позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя М.Б. Баличева