Дата документу 15.04.2021 Справа № 328/2516/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/2516/20 Головуючий у 1 інстанції Новікова Н.В.
Провадження № 22-ц/807/1084/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 04.11.2015 №328/3764/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття. Виконавчий документ по вказаному рішенню перебуває на виконанні в Токмацькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

На теперішній час син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім, навчається на 3 курсі Комунального закладу "Бердянський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради на денній формі навчання.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження і апеляційна скарга вручені ОСОБА_2 13.02.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу їй, на утримання повнолітнього сина.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що рішенням Токмацького районного суду Запо різької області від 04.11.2015 №328/3764/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття.

Виконавчий документ по вказаному рішенню перебуває на виконанні в Токмацькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2015 ВП № 49255873.

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження від 18.12.2002 серії НОМЕР_1 .

На теперішній час ОСОБА_3 досяг повноліття та навчається на 3-му курсі комунального закладу «Бердянський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради за спеціальністю 223 «Медсестринство» (спеціалізація «Лікувальна справа ) на денній формі навчання за рахунок бюджетних коштів. Заклад гуртожиток не надає. Термін закінчення навчального закладу червень 2022 року. Вказане підтверджується довідкою комунального закладу «Бердянський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради від 03.11.2020 № 640 (а.с.5 зворот).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , суд першої інстанції посилався на те, що саме позивачка не надала суду доказів щодо того, чи може відповідач надавати таку матеріальну допомогу повнолітньому сину.

Проте відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою Токмацького районного суду запорізької області від 07 грудня 2020 року відкрито провадження у цій справі, призначено розгляд спарви в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 28 грудня 2020 року. Надано відповідачу строк до 22 грудня 2020 року для подання відзиву (а.с.12).

Копію ухвали про відкриття провадження у цій справі відповідач отримав 09 грудня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.13).

Судове рішення у справі ухвалено 28 грудня 2020 року.

При цьому відповідач, отримавши копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, не подав суду будь-яких доказів про свої доходи і про не можливість нести витрати на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, хоча законом, а саме частиною 1 статті 81 ЦПК України, на кожну із сторін покладається обов`язок по доведенню обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

28 грудня 2020 року ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи 28 грудня 2002 року без його участі, позовні вимоги не визнав (а.с.16).

ОСОБА_2 не подав суду відзив на позовну заяву, а також не подав будь-яких доказів щодо неможливості надавати таку матеріальну допомогу.

Врахувавши наведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за порушення судом норм матеріального і процесуального права рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За положеннями частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини відповідно до ст. 150 СК України є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідач не є інвалідом, доказів того, що на його утриманні перебувають інші члени сім`ї, матеріали справи не містять.

Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку надавати майнову допомогу своєму синові, по справі не встановлені.

Зважаючи на те, що за положенням ст.141 СК України батьки мають рівні обов`язки щодо дитини, висновки суду першої інстанції про недоведеність позову є помилковими.

Враховуючи фактичні обставини справи, вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу відповідача.

За вказаних обставин оскаржуване рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн., а всього 2102 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2020 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 30 листопада 2020 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , двадцяти трьох років або припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 2102,00 гривень (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді: