Справа № 156/766/20
провадження № 2-о/156/1/21
У Х В А Л А

16 квітня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О

при секретарі Салатюк Г.В.

за участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 до заінтересованих осіб Павлівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, яку уточнила в ході розгляду справи, просить встановити факт, що вона та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що проживала разом з ОСОБА_4 як дружина та чоловік, однак шлюб між ними не був зареєстрований. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Для прийняття спадщини, що залишилася після його смерті їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Ухвалою суду від 12.11.2020 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_3 матір померлого ОСОБА_4 , яка на даний час знаходиться у пристарілому домі с.Старий Порицьк.

Від заінтересованої особи ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява, просить відмовити у даній заяві, повідомила, що не бажає, щоб заявниця успадковувала спадщину після смерті її сина ОСОБА_4 . У зв`язку з карантинними обмеженнями та похилим віком не має змоги з`явитися в судове засідання.

Представник заінтересованої особи Павлівської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву просить справу розглядати без їх участі.

В судовому засіданні представник заявника з врахуванням позиції заінтересованої особи ОСОБА_3 вирішення питання про наявність спору про право у даній справі залишила на розсуд суду.

Заслухавши думку представника заявника, вивчивши надані суду докази судом встановлено наступне.

Так, за положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Отже, обов`язком суду при розгляді справи окремого провадження є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Як роз`яснено в п.п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт, що вона та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з січня 2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому заявницею було уточнено вимоги, просить встановити факт що вона та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2014 року до 29.11.2019 року на тій підставі, що згідно скороченого витягу з актового запису про шлюб ( а.с.30-31) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 21.04.2012 року , окружний суд міста Люлін рішенням від 20.12.2013 року постановив розірвати шлюб, рішення набуло законної сили 29 січня 2014 року. Встановлення даного факту, як стверджує у поданій заяві, необхідне їй для реалізації спадкових прав, а саме для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Аналіз встановлених судом обставин, обґрунтування поданої заявником заяви, позиція заінтересованої особи ОСОБА_3 , дає підстави для висновку, що в даному випадку виник спір про право на спадщину.

За змістом роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, в ході розгляду заяви судом встановлено, що встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_3 , матір померлого ОСОБА_4 , у поданій заяві ствердила, що не бажає щоб заявниця оформляла спадкові права після смерті її сина, проти задоволення заяви заперечила, таким чином рішення про встановлення факту може вплинути на її спадкові права і обов`язки, між ними наявний спір про право, тому суд приходить до переконання, що заявлені вимоги не підлягають судовому розгляду в порядку окремого провадження, а спір належить вирішувати у порядку позовного провадження.

Керуючись статтями 293, 294, 315, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя М. О. Федечко