ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/939/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії Тичкової О.Ю., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПТІМАШ» в особі голови правління Жиліної Галини Федорівни про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПТІМАШ» про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів після отримання копії ухвали суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скарга мотивована тим, що на виконання вимог ухвали від 18.09.2020 року ним було надано уточнену позовну заяву, проте судом було проявлено надмірний формалізм, та суд дійшов до висновку, що ним недоліки не усунуто.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу про повернення заяви заявникові, оскарження якої передбачено п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали за правилом п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСББ «ПТІМАШ» про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху з посиланням на невідповідність позову вимогам п.2,3,4,5,6,7,8,9 ч.3 ст.175, ч.4,5 т.177 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали 14.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся з уточненою позовною заявою.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що недоліки, зазначені в ухвалі суду від 31.08.2020 року, позивачем не було усунуто.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наявністю таких підстав для повернення заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Так, вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України, згідно з п. 2, 5, 6, 7, 9,10 ч. 3 визначено, що позовна заява повинна містити, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; позивачем необґрунтовано та не в повному обсязі викладені обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги. Тобто в позові не зазначено в якому розмірі не нараховувалась йому премія, за який період, підстави нарахування премії тощо ; позивач не зазначив відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відсутні відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; позивач не зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Із позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона відповідає вимогам ст. 175 та 177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У частинах 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Нормою ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Матеріали справи містять уточнену позовну заяву ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали.

Вимоги суду щодо надання конкретизованої заяви та підтвердження обставин, викладених у ній, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки зводяться до оцінки наданих доказів, що є передчасним на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Усі сумніви щодо якості наданих доказів вирішуються ЦПК України порядку вже після відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що районним судом було порушено процесуальний порядок вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу із порушенням вимог процесуального закону, а доводи апеляційної скарги висновки суду спростовують, суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу, та направляє справу для подальшого вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинсського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2020 року скасувати.

Справу за ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПТІМАШ» в особі голови правління Жиліної Галини Федорівни про зобов`язання вчинити певні дії повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 15 квітня 2021 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді О.Ю.Тичкова.

О.М.Хорошевьский.