20.04.2021 Справа № 331/3043/18
Провадження № 2-зз/331/5/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :

Головуючого судді - Антоненко М.В.,

при секретарі - Федоровій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі клопотання відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 331/3043/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 331/3043/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя.

В обґрунтування клопотання зазначено, що під час розгляду цивільної справи № 331/3043/2018 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, 12 червня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було накладено арешт на транспортний засіб NISSAN ALTIMA 2015 р.в., номер шасі НОМЕР_1 , колір білий, який належить йому на праві власності.

Зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2019 року по справі позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя було задоволено частково.

В частині поділу та стягнення компенсації Ѕ частини транспортного засобу NISSAN ALTIMA 2015 р.в., номер шасі НОМЕР_1 , колір білий було відмовлено.

Заявник зазначає, що на теперішній час рішення суду набрало законної сили, а заходи забезпечення позову не скасовані, а тому є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 та знаття арешту з транспортного засобу NISSAN ALTIMA 2015 р.в., номер шасі НОМЕР_1 , колір білий, який на праві власності належить ОСОБА_1 , який було раніше накладено судом.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав, просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки не повідомила. А тому з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про розгляд клопотання без участі ОСОБА_2 .

Крім того, неявка сторін у справі не перешкоджає розгляду вказаного питання у їх відсутність.

У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувала на розгляді цивільна справа № 331/3043/2018 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2018 року по справі було задоволено клопотання ОСОБА_2 по справі, накладено арешт на транспортний засіб NISSAN ALTIMA 2015 р.в., номер шасі НОМЕР_1 , колір білий, який на праві власності належить ОСОБА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2019 року по справі позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя було задоволено частково.

В частині поділу та стягнення компенсації Ѕ частини транспортного засобу NISSAN ALTIMA 2015 р.в., номер шасі НОМЕР_1 , колір білий було відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 08 квітня 2019 року.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 12 червня 2018 року не скасовані.

Згідно з ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах Іммобіліаре Саффі проти Італії (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

В рішенні від 22 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України Суд наголосив на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі Іатрідіс проти Греції ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі Антріш проти Франції та Кушоглу проти Болгарії ).

Статтею 41 Конституції України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який передбачає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право особи на мирне володіння своїм майном є непорушним. Однак, якщо все ж таки держава повинна втрутитися в це право, переслідуючи законний інтерес та легітимну мету, втручання повинно здійснюватися з дотриманням принципу пропорційності між інтересами держави та інтересами особи, яка повинна страждати від втручання. Необхідний баланс буде дотриманий лише тоді, коли особа не буде нести індивідуальний та надмірний тягар.

Відповідно до п.10Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 08.04.2019 року набрало чинності, а заходи забезпечення позову не скасовані, суд приходить до висновку, що на теперішній час наявні усі законні підстави для скасування заходів забезпечення позову, що були застосовані ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 12.06.2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 158, 260, 353-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 331/3043/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2018 року про забезпечення позову у вигляді накладеного арешту на транспортний засіб NISSAN ALTIMA 2015 р.в., номер шасі НОМЕР_1 , колір білий, який на праві власності належить ОСОБА_1 .

Зняти арешт з транспортного засобу: автомобілю NISSAN ALTIMA, об`єм двигуна 2,5, 2015 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) VІN: НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Копію ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили направити заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: М.В. Антоненко