Провадження № 22-ц/802/491/21 Категорія: 70 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що за час шлюбу із відповідачем у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2013 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано. Цим же рішенням суд ухвалив змінити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочок - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , Ухвалив стягувати в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дочок в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (п`ятсот) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 11.09.2013 року до досягнення повноліття. Зазначає, що їх спільна донька ОСОБА_3 продовжує навчання на денній формі, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки виданої в.о. ректора Луцького національного технічного університету П.П. Савчуком, ОСОБА_3 з 22.09.2020 року є студенткою факультету бізнесу освітнього ступеня бакалавра на основі освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста ленної форми здобуття освіти, спеціальність «Менеджмент», на місце за кошти державного бюджету. Враховуючи її вік, а також те, що вона не працює, але продовжує навчання, на забезпечення її потреб позивач витрачає чималі гроші. Витрати на доньку становлять витрати на купівлю одягу, навчальних посібників, літератури, харчування. У свою чергу, відповідач постійного доходу немає. Його доходи мають нерегулярний характер. Допомогу надавати він має можливість, є працездатного віку.

Просить суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення нею 23-ох років за умови продовження нею навчання.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 02.10.2020 року та до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до обов`язкового негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції з врахуванням вимог ч. 2 ст. 200 СК України виходив з того, що відповідач має можливість надавати кошти на утримання повнолітнього дочки в розмірі 2000 грн., щомісячно, з моменту звернення до суду та до закінчення ОСОБА_6 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Такі висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального права та без повного дослідження дійсних обставин справи.

Судом першої інстанції встановлено, що за час шлюбу в подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась їх спільна донька ОСОБА_7 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

Як вбачається з довідки № НОМЕР_3 , виданої 11.09.2020 року Луцьким національним технічним університетом, ОСОБА_3 22 вересня 2020 року зарахована студенткою факультету бізнесу освітнього ступеня бакалавра на основі освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста денної форми здобуття освіти, спеціальність 073 "Менеджмент", на місце за кошти державного бюджету до Луцького НТУ (а.с. 7).

Згідно довідки про доходи № 7481 5046 6443 1402 від 03.11.2020 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, відповідач щомісячно отримує близько 850 грн. пенсії по інвалідності.

Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААб № 689811, виданої 03.07.2020 року Луцькою міською МСЕК, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи з 01.07.2020 року, та за станом його здоров`я, йому заборонено роботи з фізичним та психоемоційним перенавантаженням. Інвалідність встановлена на строк до 01.08.2021 року.

Відповідно до довідки Луцького міського центру зайнятості від 04 листопада 2020 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний в Луцькому МЦЗ з 26 червня 2020 року( а.с. 30).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджувала той факт, що їхня спільна повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням та відповідач може надавати таку допомогу.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України).

За змістом статті 201 СК до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності третьої групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_2 , розмір якої становить 840 грн на місяць (а.с. 31). Звертаючи до суду з позовом позивач не надала та не вказала доказів, які б свідчили про отримання відповідачем інших прибутків відмінних від пенсії.

З наданих відповідачем письмових доказів вбачається, ОСОБА_2 протипоказано робота з фізичними та психоемоційним перевантаженням. У 2018 році відповідач переніс ішемічний інсульт, що в свою чергу передбачає його спостереження та лікування в медичних закладах.

Разом з тим, матеріали справи вказують, що повнолітня дочка сторін - ОСОБА_7 навчається за кошти державного бюджету до Луцького НТУ (а.с. 7).

Позивач не надала жодних доказів, які б свідчили про витрати, які несе вона або ж повнолітня донька у зв`язку з навчанням. При цьому у доводах апеляційної скарги відповідач вказав про отримання ОСОБА_7 стипендії розмір якої перевищує розмір його доходу. Такі доводи апелянта позивачем не спростовані.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги майновий стан та стан здоров`я відповідача, навчання доньки сторін на державній формі навчання, відсутність доказів про необхідність витрат на навчання колегія суддів приходить до висновку про безпідставність та бездоказовість заявлених вимог.

З врахуванням встановленого державою прожиткового мінімуму та розміру доходу ОСОБА_2 необґрунтоване покладення на відповідача витрат по утриманню повнолітньої доньки спричинить зниження доходу відповідача, який і так є меншим прожиткового мінімуму.

Відсутність такої обов`язкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині є підставою для відмови в стягнення аліментів, згідно з ст. 199 СК України, тому суд апеляційної інстанції доходить висновку про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване в даній справі рішення про часткове задоволення позову ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позову.

Згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на наведене та враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України « Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору у всіх судових інстанціях, то компенсацію судових витрат відповідачу ОСОБА_2 у сумі 1260, 60 гривень сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, необхідно провести за рахунок держави у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, понесені відповідачем судові витрати в розмірі 1260, 60 підлягають поверненню з державного бюджету України.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 15 квітня 2021 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись - відмовити.

Повернути з державного бюджету України ОСОБА_2 сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1260 (тисячу двісті шістдесят) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді