Ухвала

16 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 161/20362/18

провадження № 61-5414ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лавренчук Олександр Володимирович, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний виконавець Шульженко Ігор Сергійович, ОСОБА_6 , про визнання оспорюваних правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними договори купівлі-продажу будинковолодіння, на підставі яких ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельні ділянки площею 0,2175 га для ведення особистого селянського господарства площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами; витребувати зазначене майно із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 .

Луцький міськрайонний суд Волинської області рішенням від 30 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 01 березня 2021 року, в задоволенні позову відмовив.

31 березня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лавренчук О. В., подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 березня 2021 року у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки як на підставу скасування судових рішень заявник посилається на пункти 1, 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Отже, обов`язковою умовою касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України є обґрунтованість підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Заявник не зазначає та не обґрунтовує підстави касаційного оскарження судових рішень, визначені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати її копії відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лавренчук Олександр Володимирович, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 березня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев