ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 953/11675/20

провадження № 22-ц/818/2639/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Бурлака І.В., Маміної О.В.,

сторони справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» Логвиненко Ю.С. на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року, постановлене у складі судді Садовського К.С.,

УСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» звернулося до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.08.2017 по 01.07.2020 в сумі 1485 грн. 54 коп. та судовий збір 2102 грн.00 коп.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням виконкому Харківської міської ради від 28.12.2011 року № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцем таких послуг встановлено ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». 27 листопада 2012 року ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» опублікувало в газеті «Харьковские известия» договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, який набрав чинності 01.01.2013 р. В листопаді 2012 року Українським державним підприємством поштового зв`язку «Укрпошта» (далі - УДППЗ «Укрпошта») було здійснено доставку примірника вказаної газети, в т.ч. за адресою відповідача АДРЕСА_1 . До набрання чинності договором від відповідача не надходило жодних заяв про свою незгоду з умовами опублікованого Договору. Позивач здійснював свої обов`язки за договором, відповідно до графіка вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Київського району, згідно якого вивезення побутових відходів по АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» щосереди. За адресою: АДРЕСА_1 мешкають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , 2007 р.н., які є споживачами послуг з вивезення побутових відходів (особовий рахунок № НОМЕР_1 ). Відповідачі не здійснили оплату за надані послуги за період з 01 серпня 2017 року по 01 липня 2020 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1345,52 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.08.2017 року по 01.07.2020 року у розмірі 1485,54 грн. з яких: 1345,52 грн. сума основної заборгованості, 85,23 грн. - інфляційні втрати, 54,79 грн. - три відсотки річних від простроченої суми.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що пунктом 34 договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 передбачено, що позивач із правилами надання послуг з вивезення побутових відходив та витягами із законодавства про відходи, санітарними нормами і правилами поводження з побутовими відходами та утримання території населених пунктів ознайомлений, оскільки вищезазначені документи публікуються разом із договором в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради -газеті «Харьковские известия». Однак в Примітках до Публічного договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року на аркуші 8 газети «Харьковские известия» зазначено, що публікація цього договору не є підставою для припинення або розірвання договорів, укладених в письмовій формі між споживачами та ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС», до моменту публікації цього Договору в офіційному друкованому засобі масової інформації «Харьковские известия». Таким чином суд вважає, що позивачем не надано доказів, про те, що оприлюднення в газеті «Харьковские известия» договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 є підставою для розірвання раніше укладених письмових договорів з відповідачем. Тому підстав для стягнення з відповідача заборгованості не вбачається.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» звернулося з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням виконкому Харківської міської ради від 28 грудня 2011 року № 940 виконавцем послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові визначене «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС». 27 листопада 2012 року ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» опублікувало в газеті «Харьковские известия» договір про надання послуг з вивезення побутових відходів. У листопаді 2012 року Українським державним підприємством поштового зв`язку «Укрпошта» (далі УДППЗ «Укрпошта») був доставлений примірник вказаної газети за місцем проживання відповідача АДРЕСА_1 . Договір набрав чинності. До набрання чинності вказаним договором на адресу ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» не надходило жодних заяв про незгоду відповідача з умовами опублікованого Договору. Починаючи з 01.01.2013 відповідачу надавались послуги та квитанції про сплату за послуги надходили на адресу відповідача з вказівкою на новий особистий рахунок № НОМЕР_1 , сформований після набрання чинності публічного договору. З 01.01.13 ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» з питаннями, щодо надісланих квитанцій.

14.04.2021 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який з доводами апелянта не погодився. Вважає, що товариством не надано доказів, про те, що оприлюднення в газеті «Харьковские известия» договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 є умовою для розірвання раніше укладеного договору. Крім того він не отримував публічний договір та дізнався про його наявність лише 26.09.2020 з копії ухвали Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2020. Він не отримував також повідомлень про розірвання раніше укладеного договору. В матеріалах справи не має доказів вищезазначених відправлень. Як вбачається з графіку планово-подворового вивезення твердих побутових відходів не надана інформація в яку годину і скільки разів сміттєвоз прибуває за графіком, крім того в графіках не має навіть вулиці на якій він мешкає. Відповідно до постанови Кабміну України від 27.03.2019 № 318 послуга яка зазначена апелянтом, а саме послуга з поводження з побутовими відходами має зовсім інший типовий договір письмовий з підписанням всіх сторін, у зв`язку з чим апелянт повинен оформити нові письмові договори, однак цього не зробив. Також посилається на те, що він послугами позивача не користується, оскільки здає відходи до пунктів переробки втор сировини.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень представника позивача, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається та як встановлено судом першої інстанції, відповідач мешкає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 28.07.2020 ( а.с.36).

Відповідно до Графіку планово-подворового вивезення твердих побутових відходів від приватних домоволодінь Київського району м. Харкова позивачем ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» здійснюється вивезення побутових відходів за адресою відповідачів: м. Харків, пров. Кільцевий, 1-й, б.25 місто Харків, щосереди ( а.с. 23).

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 28 грудня 2011 року № 940 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» виконавцями таких послуг визначено Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів», Комунальне підприємство Комунального господарства «Харківкомуночиствод», ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» (а.с. 7).

ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» у якості пропозиції для підписання споживачами в газеті «Харьковские известия» від 27 листопада 2012 року був опублікований публічний договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року, підписаний позивачем (а.с. 9).

Пунктом 1 вказаного договору передбачено, що виконавець (ТОВ ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС») зобов`язується згідно з графіком надавати споживачу послуги з вивозу побутових відходів на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 28 грудня 2011 року № 940 «Про визначення виконавців послуг з вивезення побутових відходів в місті Харкові» та відповідно до схеми санітарного очищення, затвердженої рішенням 18 сесії Харківської міської ради 4-го скликання від 24 грудня 2003 року № 284/03 зі змінами та доповненнями, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності з пунктом 30 договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, зазначений договір набирає чинності з 01 квітня 2013 року та укладається згідно зі статтями 205, 640-643 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) строком на 3 роки, якщо інше не буде встановлено споживачем у письмовій формі.

Пунктом 34 вказаного договору передбачено, що споживач із правилами надання послуг з вивезення побутових відходів та витягами із законодавства про відходи, санітарними нормами і правилами поводження з побутовими відходами та утримання території населених пунктів ознайомлений, оскільки вищевказані документи публікуються разом з договором в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Харьковские известия».

20.11.2012 між УДПЗ « Укрпошта» та ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» укладено договір про надання послуги з доставки рекламної та /або інформації продукції № 06-736, відповідно якого Укрпоштою здійснено доставку примірника газети « Харьковские известия» з опублікованим договором про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27 листопада 2012 року за адресою відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 представник позивача посилався на те, що примірник газети з опублікованим у ньому договором був доставлений за місцем проживання відповідачів, договір з 01 січня 2013 року набрав чинності, оскільки заперечень від відповідачів про незгоду з його умовами не надійшло, а тому договір відповідно до правил статей 633, 634 ЦК України є укладеним.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай включають акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, $ 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та правил відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчиненні певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звертається (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицією укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажити товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205, пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень, або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).

Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується дія Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги», що діяв станом на 01.01.2013.

Цим законом, зокрема передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя, пункти 1, 5 статті 20).

Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладення договору (за виключенням у випадках, встановлених законом, та у порядку, встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання.

Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України № 187/98-ВР від 05.03.1998 «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування, на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 «Про затвердження Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 6-13 якої визначено, що норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 липня 2006 року № 1010.

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладений законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладення договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 (провадження № 61-33084св18).

Судом вбачається, що ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» направило оферту (опублікований в примірнику газети «Харьковские известия» договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, який було доставлено відповідачам), виконувало послуги по вивезенню твердих побутових відходів від домоволодінь з району, де знаходяться помешкання відповідачів-споживачів. Відповідачі не довели, що не користуються цими послугами тобто прийняли оферту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно довідки ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» від 01.06.2020 про рух коштів по особистому рахунку № НОМЕР_1 за відповідачем утворилась заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.08.2017 по 01.07.2020 у розмірі 1345,52 грн. ( а.с.26).

Як вбачається з додатку до розрахунку заборгованості ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС сума інфляційних витрат складає 85, 23 грн., три відсотки річних від простроченої суми 54, 79 грн. ( а.с. 27-29).

Доводи суду першої інстанції, є хибними та не спростовують того факту, відповідачем укладено договір з позивачем, оскільки для виникнення правовідносин з вивезення побутових відходів на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони.

Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Згідно з частиною третьою статті 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Оскільки відповідач протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації проекту договору про свою відмову укласти договір про надання послуг із вивезення побутових відходів чи про свою незгоду з умовами опублікованого договору до ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» у письмовому вигляді не направили, тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв пропозицію ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» щодо укладення договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, положення якого відповідають типовому договору.

При цьому Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги представника ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» Логвиненко Ю.С. і наявність підстав скасування рішення та ухвалення нової постанови, якою задовольняє позов ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» до ОСОБА_1 про заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.08.2017 по 01.07.2020.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір за подачу позову в розмірі 2102, 00 грн ( а.с. 33) та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 153, 00 грн ( а.с. 94).

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року скасувати.

Позов ТОВ «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.08.2017 по 01.07.2020 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 01.08.2017 по 01.07.2020 у розмірі 1485 ( одну тисячу чотириста вісімдесят п`ять) грн 54 ( копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 ( дві тисячі сто дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВ ЕКОРЕСУРС» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153, 00 ( три тисячі сто п`ятдесят три) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 20 квітня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І.В. Бурлака

О.В. Маміна