Справа № 487/2254/19
Провадження № 2/487/62/21
РІШЕННЯ

Іменем України

05.04.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Щербатюк М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Горбуров Кирил Євгенович про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору дарування удаваним, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2009 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 9/100 часток у справі спільної часткової власності на домоволодіння з відповідними спорудами та будівлями за АДРЕСА_1 ; визнати договір дарування 9/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння з відповідними спорудами та будівлями за АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., зареєстрованого в реєстрі за №314, удаваним та застосувати наслідки недйсності правочину у вигляді застосування прав та обов`язків сторін за договором купівлі-продажу; визнати за ОСОБА_1 право власності, як спільної сумісної власності подружжя на 9/200 у справі спільної часткової власності на домоволодіння з відповідними спорудами та будівлями за АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів сплачені судові витрати на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з 7 січня 2009 року вона в якості дружини стала постійно мешкати з ОСОБА_4 у належній останньому квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 раніше ні з ким в зареєстрованому шлюбі не перебував.

Позивач вказує, що шлюб між ними не був зареєстрований, однак фактично вони перебували в шлюбних відносинах, вели спільне господарство, дохід кожного був спільним, постійно допомогали один одному, фізично та морально підтримували, мали взаємні права та обов`язки подружжя, спільно купували речі, мали спільний бюджет та побут.

За час спільного проживання на підставі договору дарування від 22.02.2017, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за реєстровим №314, ОСОБА_4 отримав у власність 9/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння з відповідними спорудами та будівлями за АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.02.2017 право власності на 9/100 часток вказаного домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_4 .

Проте, насправді правочин був укладений з метою приховати інший, яким є договір купівлі-продажу, а тому є удаваним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у виді 9/100 часток домоволодіння з відповідними спорудами та будівлями за АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Бороздіної О.Г., яка повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом після смерті цивільного чоловіка, оскільки вона не перебувала із спадкодавцем в офіційних шлюбних відносинах, і не підтверджено факт перебування у цивільному шлюбі. Також до нотаріальної контори звернулась племінниця померлого - відповідач. Батьки ОСОБА_4 - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 померли.

Позивач вважає, що ОСОБА_4 був її цивільним чоловіком і вони фактично перебували у шлюбних відносинах та купували спільне майно, вели спільне господарство, мали спільний бюджет і побут, можуть підтвердити свідки. Також вона має квитанцію від 26.10.2017 №79 про те, що спільно з ОСОБА_4 вони купували котел, газову колонку, необхідну для облаштування будинку. Крім того, наявні фотографії, де вона зображена зі своїм чоловіком ОСОБА_4 . Її чоловік хворів, незадовго до смерті знаходився у лікарні, тому нею особисто були здійснені витрати на його лікування, перебування у лікарні та придбання медикаментів, що підтверджено доданими до позову квитанціями та записами щодо лікування. Вона за свій рахунок здійснювала поховання ОСОБА_4 , оплачувала поминальний обід. Також оплачувала комунальні платежі, хоча оплата здійснювалась від імені ОСОБА_4 , проте заповнювала квитанції та здійснювала оплату вона.

За життя між ними не було досягнуто згоди та не укладався договір щодо поділу майна, оскільки вони надалі планували разом жити, володіти та користуватися всім майном. Однак, все спільно прожите разом життя вони спільно працювали, отримували прибуток у вигляді заробітних плат, тому весь їх спільний прибуток витрачався на сплату комунальних послуг, купівлю майна та необхідних речей, ремонт та облаштування будинку.

Ухвалою суду від 09.04.2019 позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із призначенням підготовчого засідання.

Відповідач ОСОБА_2 21.06.2019 надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю.

Так, позивач не є дружиною померлого ОСОБА_4 , який не перебував на день смерті у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_4 проживав в квартирі АДРЕСА_3 разом з батьками, що підтверджується довідками ЖЕК, в яких не зазначена позивач, яка вказує, що проживала в цій квартирі з 07.01.2009, тобто ще за життя батьків померлого ОСОБА_4 .

Надані позивачкою квитанції та чеки, які датовані за неділю до смерті ОСОБА_4 , не підтверджують того, що витрати були здійснені саме на лікування ОСОБА_4 . Квитанції на придбання колонки, котла для облаштування будинку не доводять спільне витрачання грошових коштів, а також, що ці речі були встановлені у будинку по АДРЕСА_1 . В наданих позивачкою квитанціях на оплату комунальних платежів платником зазначений ОСОБА_4 і оплата здійснювалась у 2018 році вже після його смерті. Крім того, всі документи про поховання ОСОБА_4 видані на ОСОБА_8 . Також позивач не зазначила, яким чином вона приймала участь в укладенні, на її думку, договору купівлі-продажу спірної квартири.

31.07.2019 позивачкою подані заперечення на відзив, в якому вона зазначила, що проживала разом з ОСОБА_4 у його квартирі АДРЕСА_3 , а була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала з дитинства, періодично проживаючи (будучи зареєстрованою), також в інших місцях. Позивач проживала за вказаною адресою разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , яка є співвласником будинку. Саме тому ОСОБА_4 мав бажання постійно бути разом з позивачем, а тому вони разом вирішили придбати 9 АДРЕСА_4 . Оскільки будинок має багато співвласників, виконати вимоги ст. 362 ЦК України не вдалося можливим, тобто зібрати усіх співвласників у нотаріуса для надання останніми згоди на відчуження частки, вони з ОСОБА_4 вирішили оформити договір дарування, який насправді є договором купівлі-продажу, що підтверджується розпискою від 22.02.2017, в якій зазначено, що ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 грошові кошти за продаж частки майна. Вони разом з ОСОБА_4 вирішили, що договір буде оформлений саме на нього.В січні 2017 вони з ОСОБА_4 переїхали до спірного будинку, а 22.02.2017 офіційно оформили договір. Дати в наданих нею квитанціях на придбання ліків вказують, що вони були придбані саме у період хвороби ОСОБА_4 , який поступив до медичного закладу 12.12.2017. Також позивач зазначила, що ОСОБА_8 , яка вважає себе родичкою ОСОБА_4 , ніколи не проживала у м. Миколаєві, а в останній раз була у місті у день поховання батьків ОСОБА_4 у 2009 та 2015 роках, у близьких стосунках з ОСОБА_4 взагалі не була, а про усі життєві події знала виключно зі слів позивачки. Також ОСОБА_8 відомо про придбання котла до спірного будинку, оскільки старий котел вона особисто забрала собі. Щодо оплати комунальних послуг позивач зазначила, що оскільки спірне майно оформлено на ОСОБА_4 , то і рахунки відкриті на його ім`я. Після смерті ОСОБА_4 вона продовжувала сплачувати комунальні послуги, підтримувати будинок у належному стані. Щодо видачі документів про поховання ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_8 , позивач пояснювала це тим, що не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 на момент його смерті, а тому працівники ритуального бюро відмовили їй. Проте вона разом з ОСОБА_4 організувала поховання батьків останнього, надала згоду на поховання, тому що земля при похованні батьків ОСОБА_4 на кладовищі була оформлена на ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19.09.2019 було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кучерява Т.Ю. підтримали уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснювала, що з народження зареєстрована в будинку по АДРЕСА_5 якого належали її матері, у квартирі АДРЕСА_6 , де проживала до 2009 року. В 1989 році вона уклала шлюб, в якому в 1990 році народилась донька, а в 1994 році шлюб було розірвано. З ОСОБА_4 вони познайомились на Чорноморському суднобудівному заводі, де разом працювали. З 07.01.2009 року вони почали проживати разом з ОСОБА_4 як чоловік та жінка без реєстраціїї шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 . За цією адресою також були зареєстровані та проживали батьки ОСОБА_4 . Вона не була зареєстрована в квартирі по АДРЕСА_7 , хоча проживала там. В травні 2016 року вона виписалась з адреси: АДРЕСА_1 з метою отримання кімнати для доньки в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_8 , проте ніколи там не проживала, а продовжувала мешкати разом з ОСОБА_4 в будинку по АДРЕСА_7 . 27.09.2016 вона виписалась з гуртожитку, та знову прописалась в будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями, внаслідок чого страждав на психічні розлади. В 2015 році його звільнили з роботи, і він почав існувати за пенсію своєї матері, комунальні послуги оплачував також з пенсії матері. Коли померла мати ОСОБА_4 , з 2016 року він почав проживати за рахунок позивачки. Разом з ОСОБА_4 вони вирішили придбати 9/100 часток в домоволодінні по АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_5 , що проживала у квартирі АДРЕСА_9 за вказаною адресою. Вона була присутньою під час оформлення всіх документів, ОСОБА_4 пропонував оформити договір дарування на її ім`я, проте вона відмовилась. Кошти на придбання нерухомості ОСОБА_4 отримав від продажу квартири АДРЕСА_3 . Вони разом з ОСОБА_4 придбали котел та газову колонку для облаштування будинку, про що наявна квитанція. Коли ОСОБА_4 захворів, вона доглядала його, купувала ліки. Похованням ОСОБА_4 також займалась вона, проте всі документи були оформлені на його зведену сестру - ОСОБА_8 . Після смерті ОСОБА_4 вона проживає за адресою: АДРЕСА_10 , що належала її матері.

Відповідач ОСОБА_10 не була присутня в судовому засіданні, її представник - адвокат Балабан С.І. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснював, що ОСОБА_5 - його мати, яка померла два роки тому. Оскільки мати хворіла, вони вирішили продати належні їй 9/100 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . З покупцями, якими були ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , спілкувалась його мати. Дійсно, у нотаріуса була написана розписка про отримання коштів за продаж будинку, проте був оформлений договір дарування, а не купівлі-продажу. Гроші від продажу взяв він, як син ОСОБА_5 , розпорядився ними. Розривати договір дарування за життя ОСОБА_5 наміру не мала.

Заслухавши сторони, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов наступного.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень ст. 12, ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно із ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Таким чином, при застосуванні статті 74 СК України необхідно виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім"ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, яке є сукупністю осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копієї паспорту на її ім`я та витягом з реєстру територіальної громади м. Миколаєва.

Відповідно до інформації з ММБТІ від 20.02.2017 співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 станом на 28.12.2012 є: ОСОБА_18 - 9/50 частин, ОСОБА_19 (мати позивачки) - 13/100, ОСОБА_20 - 1/10, ОСОБА_11 - 1/4, ОСОБА_21 - 11/100, ОСОБА_5 - 9/100.

Відповідно до довідок ПП "ЖЕД-6" від 30.07.2009, 13.08.2009, ОСОБА_4 з 19.12.1986 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Склад сім`ї: батько ОСОБА_6 , який був зареєстрован і проживав з 17.11.1975р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_7 , зареєстрована і проживала з 17.11.1975р.

Згідно з довідкою ЖКП ММР "БРИЗ" №2588 від 28.05.2015, копія якої наявна в матеріалах справи, власник особового рахунку за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 (помер), на даній житловій площі мешкають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_4 не перебував у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до договору дарування від 22.02.2017р., посвідченого приватним нтаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №314, ОСОБА_5 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_4 прийняв як дарунок 9/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння з відповідними спорудами та будівлями за номером АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва ОСОБА_4 був зареєстрований з 24.02.2017 за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на його майно у виді 9/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння з відповідними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 .

З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звертались ОСОБА_22 , ОСОБА_8 , які в подальшому відкликали свої заяви.

Позивач ОСОБА_1 02.04.2018 звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіної О.Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті свого співмешканця- ОСОБА_4

18.06.2018 відповідач ОСОБА_2 також звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіної О.Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті свого двоюрідного брата - ОСОБА_4 .

Постановою від 30.07.2018 приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіної О.Г. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не було надано документів, які підтверлджують родинні стосунки з померлим.

Позивач вважає, що 9/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння з відповідними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , оскільки майно придбано в період спільного проживання з ОСОБА_4 однією сімєю, але без реєстрації шлюбу.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 з 2009 року позивач посилалася на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також позивач надала суду копії квитанцій та чеків на придбання медикаментів, оплату комунальних послуг, купівлю котла та газової колонки, фотокартки, копії розрахункових книжок.

Між тим, вказані докази не можуть свідчити про наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 обставин, характерних для сімейних правовідносин, якими вважаються спільний бюджет, придбання майна для спільного користування.

Так, свідок ОСОБА_11 повідомила, що знає ОСОБА_4 лише з 2017 року, який купив квартиру в будинку по АДРЕСА_1 , де також мешкає і свідок. Свідок повідомила, що ОСОБА_4 приходив до ОСОБА_1 , почав жити з нею. ОСОБА_1 проживала також по АДРЕСА_1 з народження, після розлучення вона проживала за ціє адресою з матір`ю. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що жили вони на пенсію матері ОСОБА_4 , а коли ОСОБА_4 втратив роботу, його годувала ОСОБА_1 ОСОБА_1 приходила додому, доглядала свою матір, а потім їхала додому до ОСОБА_4 допомогати. Коли ОСОБА_4 захворів в 2017 році, його доглядала ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_12 повідомила в судовому засіданні, що ОСОБА_1 почала проживати з ОСОБА_4 з 2009 року в будинку по АДРЕСА_7 , проте вона особисто там не була, а бачила, як ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом йшли на роботу, до магазину, їй відомо, що вони разом їздили відпочивати. ОСОБА_4 в 2015 році втратив роботу, вона спілкувалась з ним в цей період, і ОСОБА_4 повідомив, що існує на пенсію матері. В 2017 році ОСОБА_4 продав квартиру в будинку по АДРЕСА_7 . Коли він зловживав спиртними напоями, то проживав один, ОСОБА_1 уходила від нього, а потім поверталась, коли ОСОБА_4 був тверезий.

Свідок ОСОБА_14 , яка товаришує з позивачкою з 1981 року, в судовому засіданні повідомила, що з 2009 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 в будинку по АДРЕСА_7 , вони також разом працювали. У ОСОБА_1 хворіла мати, тому вона доглядала за матір`ю, а потім поверталась до ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_4 захворів, ОСОБА_1 та її донька купували ліки, ходили до лікарні. Похованням ОСОБА_4 також займалась ОСОБА_1 . Вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом придбали квартиру по АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_13 , яка є донькою позивачки, в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_1 в будинку по АДРЕСА_7 з 2009 року, а потім по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 ночувала як в квартирі в будинку по АДРЕСА_7 , адресу якої вона знає наглядно, так і у себе вдома по АДРЕСА_1 , оскільки на той час хворіла її мати (бабуся свідка). У ОСОБА_1 і ОСОБА_4 був спільний бюджет, який складався з їх заробітної плати, вони разом їздили до Коблева, купували котел. Приблизно в 2014-2015 рр. ОСОБА_4 перестав працювати, і користувався пенсією своєї матері. Коли ОСОБА_4 захворів і був поміщений до лікарні по вул. Володарського, вони разом з ОСОБА_1 купували ліки, відвідували його в лікарні. Похованням ОСОБА_4 займалась ОСОБА_1 .

Аналізуючи показання вказаних свідків, суд вважає, що вони не доводять суду обставин щодо наявних між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прав і обов`язків, спільність їх бюджету та факт придбання майна за спільні кошти. З показань вказаних свідків неможливо встановити, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 існували усталені відносини, притаманні подружжю, свідки лише виклали в своїх показаннях події так, як їх повідомляла суду позивачка. Тоді як свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які проживають в АДРЕСА_11 , тобто є сусідами померлого ОСОБА_4 та безпосередньо бували в його квартирі, в судовому засіданні повідомили, що ОСОБА_4 проживав у вказаному будинку, кв. АДРЕСА_12 лише разом з батьками. ОСОБА_4 працював на Чорноморському суднобудівному заводі, зловживав спиртними напоями, в квартирі часто були крики, п`янки, приходили різні жінки. Позивачку у квартирі ОСОБА_4 , як його жінку, вони не бачили. ОСОБА_4 був неодружений, після звільнення жив за рахунок матеріної пенсії та допомоги сестри, яка мешкає в Італії.

Між тим, при вирішенні питання щодо правового режиму спірного майна, мають бути встановлені факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовані час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що і дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Не є належними та допустимими доказами долучені позивачкою до позовної заяви фотокартки, на яких, за її ствердженням, вона зображеная разом з ОСОБА_4 та його матір`ю, оскільки вони не містять інформації про предмет доказування по даній справі.

Копії чеків за грудень 2017р., якими позивачка підтверджує витрати на лікування ОСОБА_4 , не свідчать про обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги. Зі змісту чеків неможливо встановити, що ліки придбавались саме позивачкою для лікування ОСОБА_4 .

Також наявна в матеріалах справи копія товарного чеку №79 від 26.10.2017 про купівлю котла та газової колонки, загальною вартістю 6600 грн, не може свідчити про спільне придбання цих речей позивачкою та ОСОБА_4 для облаштування спірного будинку. В товарному чеку взагалі відсутня інформація про те, хто здійснив оплату.

На підтвердження позовних вимог позивачка також посилається на сплату нею комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_13 , проте періодична оплата позивачкою з власної ініціативи комунальних платежів за вказаною адресою, вже після смерті ОСОБА_4 в 2018р., не може свідчити про наявність між нею та померлим ОСОБА_4 обставин, характерних для сімейних правовідносин.

Не приймає суд до уваги і посилання позивачки на те, що вона займалась похованням ОСОБА_4 , доказів на підтвердження даної обставини нею не надано. Натомість, в матеріалах справи наявна копія договору-замовлення №191 на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 , укладеного з ОСОБА_8 .

Позивач, заявляючи позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя 9/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та удаваним договору дарування зазначеної частки домоволодіння, із застосуванням наслідків недійсності правочину у вигляді застосування прав та обов`язків сторін за договором купівлі-продажу, не надала суду доказів наявності у неї коштів для придбання спірної нерухомості. Як пояснила позивач в судовому засіданні, ОСОБА_4 придбав зазначену частку домоволодіння за рахунок коштів в сумі 22 000 доларів США, отриманих від продажу квартири АДРЕСА_3 , що не дозволяє суду прийти до висновку про належність зазначеного майна до об`єкту спільної сумісної власності подружжя в розумінні положень ст. 74 СК України.

Враховуючи вищивикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_1 не підтвердила належними та допустимими доказами факт проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 з січня 2009 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відсутні підстави стверджувати, що вони спільно проживали, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки у цей період.

За таких обставин відсутні і правові підстави для задоволення інших вимог позивачки: визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору дарування удаваним, визнання права власності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Горбуров К.Є. про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору дарування удаваним, визнання права власності слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Горбуров Кирил Євгенович про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору дарування удаваним, визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.04.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_14 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_15 РНОКПП: відомості відсутні.

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП: відомості відсутні.

Третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Горбуров Кирил Євгенович, адреса місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 40А.

Суддя Т.А. Карташева