Справа № 191/2813/20
Провадження № 2/191/939/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася, через засоби поштового зв`язку, до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 06.08.1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 18.01.2011 року на підставі заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. В період шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких з ОСОБА_2 стягнуто аліменти за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.08.2011 року, в твердій грошовій сумі 500 грн. до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час ОСОБА_3 , 1999 року народження, є повнолітньою, аліменти на її утримання відповідач не сплачує. Розмір аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , 2003 року народження, залишається у сумі 250 грн., що на теперішній час є занадто низьким та недостатнім для нормального забезпечення, утримання дитини. Відповідач є працевлаштованим отримує заробітну плату у сумі 12000 грн. щомісяця, інших виплат по виконавчим листам з нього не проводиться, будь-яких осіб на утриманні він не має, тому має можливість надавати доньці допомогу у сумі 2500 грн. В зв`язку із викладеним, позивач ОСОБА_1 просить суд збільшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 , на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2011 року, на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з розміру 250 грн. 00 коп. з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до 2500 грн. 00 коп., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки приблизно у 2016-2017 році він написав на користь ОСОБА_1 відмову від належного йому нерухомого майна в рахунок сплати аліментів на утримання двох дочок. 10 травня 2018 року ОСОБА_1 у Синельниківській державній виконавчій службі написала заяву про закриття виконавчого провадження, тому цієї ж дати державним виконавцем винесено відповідну постанову.

У відповіді на відзив, ОСОБА_1 вказала, що договору між нею та ОСОБА_2 про припинення права на аліменти, згідно ст. 190 СК України, укладено не було, тому вважає наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Також пояснила, що через деякий час після стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання двох дітей, ОСОБА_2 надав їй довіреність, строком дії на три роки, на продаж від його імені нерухомого майна в рахунок погашення заборгованості за аліментними зобов`язаннями. Позивач звернулась до відповідного відділу ДВС, у зв`язку із наявністю вищевказаної довіреності від боржника, було закрито виконавче провадження. Але, продаж будинку в рахунок сплати відповідачем аліментів не відбувся, на даний час строк дії довіреності закінчився, а розмір стягнутих аліментів у сумі 250 грн. на місяць на утримання дочки є непомірно малим. ОСОБА_5 вказала, що є працевлаштованою та отримує заробітну плату у сумі 5000 грн.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що позовні вимог не визнає, так як між ним та ОСОБА_1 була усна домовленість, яку він виконав, а саме: надав довіреність ОСОБА_1 на продаж нерухомого майна. Відчуження на користь ОСОБА_1 належного йому нерухомого майна проведено не було. Він є працевлаштованим та отримує заробітну плату у сумі 7500 грн. на місяць.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.

З наданої копії свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та копії заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2011 року, що набрало законної сили 29 січня 2011 року, шлюб, зареєстрований 06 серпня 1999 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , розірвано (а.с.7,12).

Позивач, одружившись вдруге 27.03.2015 року, змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.10).

Сторони у справі мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.8,9), на утримання яких з ОСОБА_2 , на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2011 року, що набрало законної сили 27.08.2011 року, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., до досягнення старшою дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.13).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На дату звернення позивачем з даним позовом 15.09.2020 року, дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, інша дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою.

10 травня 2018 року постановою державного виконавця Синельниківського МВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1123, виданим 29.08.2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі, згідно з виконавчим документом.

Під час розгляду справи сторони не надали суду належних доказів, які підтверджують наявність між ними договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо), як це визначено ч. 1 ст. 190 СК України.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.06.2017 року, внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема до статті 182 СК України, частину другу якої викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Разом із цим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати на утримання дитини, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що дочка відповідача ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою, на її утримання з відповідача було стягнуто аліменти, розмір яких у сумі 250 грн. 00 коп. на місяць не задовольняє потреб останньої, тобто є недостатнім. В свою чергу, відповідач є працевлаштованим, отримує заробітну плату, тому збільшення розміру стягнутих з нього аліментів є обґрунтованим, але у розмірі 2000 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи стягнення у новому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки позивач, як той із батьків, з ким проживає дитина, також має обов`язок по її утриманню.

Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Сторонам роз`яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дитини, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, оскільки в силу п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд також присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, ст. 265 ЦПК України, ст.ст. 7, 181, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2011 року, яке набрало законної сили 27.08.2011 року, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Синельникове Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми 250 (двісті п`ятдесят) грн. 00 коп., на 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з щорічною індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягнення провадити з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відізвати виконавчий лист №2-1123/11, виданий Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області на підставі рішення від 16.08.2011 року, яке набрало законної 27.08.2011 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 01 квітня 2021 року.

Суддя:А. В. Твердохліб