справа № 165/3427/20
провадження №2/165/186/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011, -

встановив:

07.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати у сумі 142110 грн. 49 коп.

Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р. від 10.08.2020, матеріали позову передано на розгляд Волинському окружному адміністративному суду.

14.09.2020 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на ухвалу судді від 10.08.2020 і ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 10.08.2020 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

01.12.2020 ухвалою суду відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 25.02.2021 ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Своє звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства позивач мотивує тим, що він є військовослужбовцем із числа військовозобов`язаних призваних на військові збори по ліквідації аварії на ЧАЕС, є особою з інвалідністю ІІ групи. Отримане захворювання пов`язане із виконанням війського обов`язку по ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним заключенням №1710 від 30.12.1993 та довідкою МСЕК серіі ВЛМ № 054486 від 12.04.2007 про встановлення другої групи інвалідності пов`язаної із виконанням військової служби по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Вказує, що на час виникнення спірних правовідносин у 2011 році, пенсію по інвалідності позивач отримував відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі фактичних збитків за роботу в зоні відчуження.

03 лютого 2011 року Нововолинським міським судом Волинської області, як адміністративним, по справі №2-а-57/11 прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано відмову УПФ України у місті Нововолинську про перерахунок і виплату основної і додаткової пенсії за період з 06.06.2010 відповідно до ст.ст. 50,54ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірною.

Зобов`язано УПФ України в місті Нововолинську Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75 (сімдесяти п`яти) процентів мінімальної пенсії за віком починаючи з 06.06.2010 на підставі положень ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплачених сум.

Постанову Нововолинського міського суду, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2011 залишено без змін.

За вказаний період з 06.06.2010 ПФУ у місті Нововолинську була нарахована сума, але не виплачена сума в розмірі 77475,65 грн.

Вказує, що починаючи з 06.06.2010 він не в повному обсязі отримував свою пенсію, що встановлено судовим рішеннями національних судів, тому вважає, що має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Вказує, що він звернувся із заявою до відповідача про здійснення розрахунку та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми пенсії, яка була нарахована йому на підставі постанови Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати, а саме по 09.04.2019.

20.05.2019 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яке на даний час є правонаступником Пенсійного фонду України у м. Нововолинськ, листом №3381/06/10 відмовило йому у здійсненні розрахунку та виплаті такої компенсації.

Зазначає, що 24.10.2019 Волинським окружним адімністративним судом по справі №140/2846/19 позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 у справі 2а-57/11 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 у справі 2а-57/11 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати.

10 січня 2020 року Восьмим апеляційним судом по справі №857/13064/19 (140/2846/19) апеляційну скаргу відповідача на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 у справі №140/2846/19 повернуто скаржнику, рішення набрало законної сили 10 січня 2020 року.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду по справі №140/2846/19 від 24 жовтня 2019 року Нововолинським відділом обслуговування громадян сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області проведено розрахунок компенсації з 06.06.2010 по день фактичної виплати в розмірі 142110,49 грн.

Однак Головне управління Пенсійного фонду у Волинській області листом №0300-0412-8/6454 від 19.03.2020 повідомило позивача про відмову у виплаті 142110,49 грн., посилаючись на постанову КМУ від 22.08.2018 №649, згідно з якою позивача постановлено на облік у чергу на отримання вищевказаної суми.

10 березня 2020 року Волинським окружним адміністративним судом у справі №140/2846/19 видано виконавчий лист №425, який позивач пред`явив до відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Волинській області. Відділом примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №0300-0401-5/17999 від19.06.2020 примусовим відділом виконання рішень Головного управління юстиції у Волинській області виконавчий лист №425 від 10.03.2020 повернуто без виконання.

Стверджує, що відповідач умисно не виконує рішення суду, яке набрало законної сили. Просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми пенсії, яка була нарахована на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати у сумі 142110,49 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові. Наголосив, що рішення Волинського окружного адміністративного суду Волинської області від 24.10.2019, яким Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зобовязано здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у звязку з порушенням термінів виплати пенсії згідно постанови Нововолинського міського суду від 03.02.2011 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати 31.03.2019 в розмірі 142110.49 грн. на даний час не виконано, тому він звернувся до суду в порядку цивільного судочинства і просить постановити рішення яким стягнути вказану суму з відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача Голядинець М. позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві (а.с.112,113). Пояснив, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду у Волинській області від 24.10.2019 року по справі №140/2846/19 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Листом від 19.03.2020 позивача було повідомлено, що на виконання даного рішення Управлінням було здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів в розмірі 142110,49 грн. з врахуванням постанови КМУ №649 від 22.08.2018 року «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» та зазначено, що нарахована компенсація обліковується в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачена відповідно до встановленого порядку.Наголосив, що Бюджетним законодавством не передбачено такого фінансового ресурсу, а тому виконавчий лист повернуто стягувачу з можливістю повторного пред`явлення вказаного документа в строк до 24.06.2023. Просив у позові відмовити, оскільки анаологічні вимоги вирішені окружним адміністративним судом 24.10.2019, рішення якого не виконано з поважних причин.

Наголосив що згідно з ч.1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про державний бюджет України». Відповідно до пунктів 20 та 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Вказує, що нараховані кошти за рішенням Волинського окружного адміністративного суду у Волинській області від 24.10.2019 по справі №140/2846/19 в сумі 142110,49 грн. підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином відповідач діяв виключно в межах наданих йому повноважень та не допустив порушень жодних норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим даний позов вважає безпідставним.

Окрім того наголошує на тому, що позивач у позовній заяві вказав, що позов по зазначеному в позовній заяві предмету спору не подавався та не розглядався у цьому або будь-якому іншому суді. Проте дане твердження не відповідає дійсності.

Під предметом спору зазвичай розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, з приводу якого виник спір. У даному випадку це сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Стверджує, що позовні вимоги, викладені у даному позові, ідентичні по своїй суті позовним вимогам, які були предметом розгляду Волинського окружного адміністративного суду в межах справи №140/2846/19. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 по вищевказаній справі адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.

Вказує, що в позовній заяві від 30.07.2020 року позивач просить стягнути на його користь суму компенсації втрати частини доходів, хоча є рішення суду, яке набрало законної сили і яким вже зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 у справі №2а-57/11 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати.

Вважає, що дане провадження підлягає закриттю у відповідності до вимог п.3 ч.1 чт.255 ЦПК України. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Голядинця М., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, захворювання якого пов`язане із виконанням військового обов`язку по ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним заключенням №1710 від 30.12.1993, довідкою МСЕК серія ВЛМ № 054486 від 12.04.2007 про встановлення другої групи інваліності пов`язаної із виконанням військової служби по ліквідації аварії на ЧАЕС, копією посвідчення (а.с. 16-19).

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 (справа №2-а-57/11) визнано відмову УПФ України у місті Нововолинську про перерахунок і виплату основної і додаткової пенсії ОСОБА_1 за період з 06.06.2010 відповідно до ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірною. Зобов`язано УПФ України в місті Нововолинську Волинської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75 (сімдесяти п`яти) процентів мінімальної пенсії за віком починаючи з 06.06.2010 на підставі положень ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплачених сум (а.с.20-22).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2011 постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 залишено без змін (а.с.23-25).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 по справі №140/2846/19 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 у справі 2а-57/11 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 у справі 2а-57/11 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати(а.с. 32-39).

10 січня 2020 року Восьмим апеляційним судом по справі №857/13064/19 (140/2846/19) апеляційну скаргу відповідача на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 у справі №140/2846/19 повернуто скаржнику, рішення набрало законної сили 10 січня 2020 року (а.с.40).

На підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 було видано виконавчий лист, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 у справі 2а-57/11 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати. (а.с. 41).

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду по справі №140/2846/19 від 24 жовтня 2019 року Нововолинським відділом обслуговування громадян сервісний центр Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області проведено розрахунок компенсації з 06.06.2010 по день фактичної виплати в розмірі 142110,49 грн. (а.с. 28-30) із розрахунку 77475,65 грн (сума виплаченого грошового доходу) х 183,426 (величина приросту індексу споживчих цін з червня 2010 по березень 2019 року) : 100 = 142110,49 грн.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 19.03.2020 на звернення ОСОБА_1 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду №140/2846/19 від 24.10.2019 ОСОБА_1 проведено розрахунок компенсації з 06.06.2010 по день фактичної виплати в розмірі 142110,49 грн, з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (а.с.28-30). Порядок погашення заоргованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою КМУ від 22.08.2018 №649, передбачає виконання рішень суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів. Нарахована компенсація за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати в сумі 142110,49 грн обліковується у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачено відповідно до встановленого порядку (а.с. 27).

При подачі позову позивач посилався на норми ч.2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Конституцією України (статті 8, 129 та 147) гарантовано визнання та застосування в Україні принципу верховенства права. При цьому, загальновизнано, що його базовим елементом є принцип правової визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, а також можливість відступу судом від своєї попередньої правової позиції лише за наявності вагомих підстав.

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15, у якій Верховний Суд дійшов висновку, що застосування статті 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, навіть якщо учасником цього зобов`язання є суб`єкт владних повноважень, розглядається залежно від суб`єктного складу в порядку відповідного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

У постанові від 09 лютого 2021 року Велика Палата Верховного Суду зазначила таке:

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).

Натомість публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих правовідносин з їх специфічними суб`єктами та їх підпорядкованістю.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій; на публічно-правові спори, у тому числі на спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності (частина перша, пункт 1 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зазначеній редакції).

За положеннями статті 17 КАС України, у редакції чинній на той час, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Зазначені вище положення було змінено з 15 грудня 2017 року. За змістом положень статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Відтак з 15 грудня 2017 року юрисдикція спорів за участю суб`єкта владних повноважень визначається також з урахуванням того чи віднесено такий спір законом до розгляду судів іншої юрисдикції.

Отже, постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15ц ухвалена з урахуванням іншого процесуального закону, який був чинний на час відкриття провадження у справі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Законом № 2050-III також передбачено проведення компенсаційних виплат відповідно до коефіцієнту приросту споживчих цін за порушення термінів виплати доходів громадян, передбачених цим законом. Правова природа такої відповідальності не відрізняється від правової природи відповідальності, яка виникає на підставі статті 625 ЦК України в частині її акцесорного характеру та похідної правової природи спору.

Відтак ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України та Законом України № 2050-III зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

У даній справі розглядається спір за вимогами про компенсацію державної пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю на підставі положень ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розрахунок якої та виплату в розмірі 77475,65 грн. здійснено за постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011, що заявлені з підстав положень статті 625 ЦК України і Закону № 2050-III та з причин затримання Головним управління Пенсійного фонду України у Волинській області пенсії, також належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки вони стосуються виплати частини доходів у вигляді пенсії (адміністративні правовідносини), які цьому органу було зобов`язано призначити за рішенням адміністративного суду.

Тобто Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області як суб`єкт владних повноважень наділений владними управлінськими функціями, а правовідносини, які виникли між сторонами, є публічно-правовими та такими, що виникли з приводу соціальних гарантій.

Оскільки правовідносини між сторонами спору в цій справі носять публічно-правовий характер, а заявлені позовні вимоги є похідними від основного спору щодо перерахунку та нарахування державної пенсії, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Крім того, суд бере до уваги, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 по справі №140/2846/19 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 у справі 2а-57/11 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 у справі 2а-57/11 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати.

На підставі даної постанови Управлінням Пенсійного фонду було здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів в розмірі 142110,49 грн.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою КМУ від 22.08.2018 №649, передбачає виконання рішень суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 19.03.2020 (а.с.27) нарахована компенсація за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати в сумі 142110,49 грн обліковується у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачено відповідно до встановленого порядку.

Постановою державного виконавця від 24.06.2020 виконавчий лист №425/2020, виданий 10.03.2020 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 у справі 2а-57/11 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати, повернуто позивачу та роз`яснено що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 24.06.2023 (а.с.44) Також вказано,що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області здійснено розрахунок ОСОБА_1 компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 03.02.2011 у справі №2-а/57/11 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати. Сума нарахованої компенсації за вказаний період становить 142110,49 грн, зазначені кошти будуть виплачені в порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів україни №649 від 22.08.2018, якою визначено механізм погашення заборгованості після надходження коштів, передбачених у Держбюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи ту обставину, що позивач просить стягнути з відповідача цю ж компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми пенсії, яка була нарахована та присуджена до виплати на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019, тобто позивач заявляє позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми пенсії в розмірі 142110,49 грн, що є тотожними та були предметом спору у адміністративній справі та вже присудженні до виплати рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019, застосовуючи норми матеріального права з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 09.02.2021 справа №520/17342/18, суд не вбачає підстав, визначених ст. 625 ЦК України, для стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми пенсії та приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст.81, ст. 89, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, -

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 за період з 06.06.2010 по день фактичної виплати у сумі 142110 (сто сорок дві тисячі сто десять) грн. 49 коп., відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Нововолинський міський суд Волинської області до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук