ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 квітня 2021 року

м. Харків

справа №638/13654/20

провадження №22-ц/818/7/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Кругової С.С.

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Держава Україна в особі Державної казначейської служби України

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю, за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року, ухвалене суддею Подус Г.С.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що на виконанні за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суді , їх посадових і службових осіб», у Державної казначейської служби України перебувають виконавчі листи: Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/17403/17, № 638/9184/18, 638/11160/17, 638/8278/19-ц про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, але відповідач безпідставно тривалий час не виконує судові рішення та діє всупереч встановленому законом порядку, чим порушує інтереси позивача. У зв`язку з вищевикладеним на підставі ст.ст. 19,56, 129-1 Конституції України, та ст. 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди в розмірі 239101 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Стягнуто з Державної казначейської служби Україна за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права. Вказує на те, що відповідно до п. 38 Порядку, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Зазначає, що у Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік передбачено спеціальну бюджетну програму КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб». Вказує, що відповідно до пункту 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначає, що при цьому, п.З Порядку визначено, що безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Пунктом 39 Порядку виконання рішень передбачено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету. Вказує, що виконання рішення поза чергою є неможливим, оскільки це призведе до перевищення повноважень працівників Казначейства та порушення принципу рівності стягувачів перед законом, адже будуть порушені права осіб, які подали виконавчі листи до Казначейства раніше, ніж позивач. Також, законодавством України не передбачено будь- яких виключень, які можуть вплинути на зміну черговості при виконанні виконавчих документів у таких категоріях справ. Вказує, що перерахування коштів із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейства, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями. Зазначена позиція Казначейства підтверджується висновком щодо застосування відповідних норм права, що викладена в постанові Верховного Суду від 25.07.2018 по справі №466/3828/17, від 14.06.2018 по справі №804/3242/17.

ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що апеляційна скарга містить недостовірні доводи та спростовуються правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Державної казначейської служби України не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у Державній казначейській службі України перебувають виконавчі листи: з 21.11.2019 року виконавчий лист по справі №638/17403/17 виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 1000 грн.; з 18.12.2019 року виконавчий лист по справі №638/9184/18 виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5000 грн.; з 12.03.2020 року виконавчий лист по справі №638/11160/17 про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5000 грн.; з 14.05.2020 року по справі №638/8278/19 про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 5000 грн.

Вищевказані листи перебувають за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, їх посадових і службових осіб». ОСОБА_1 станом на момент звернення до суду, 05.10.2020 року так і не отримав грошові кошти, які присуджено йому рішеннями суду, які набрали законної сили.

ДКС України, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду.

Матеріали справи містять дані про те, що листом Державної казначейської служби України від 07.09.2020 року № 5-11-11/15523 щодо виконання виконавчих листів по справах № 638/17403/17, № 638/8287/19, № 638/9184/18, № 638/11160/17 позивача повідомлено, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» за бюджетною програмою передбачено 50 млн. грн. Питання щодо перерахування коштів на користь позивача розглянеться Казначейством після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше виконавчих листів № 638/17403/17, № 638/8287/19, № 638/9184/18, № 638/11160/17. Також повідомлено, що Казначейство постійно звертається до Міністерства фінансів України з пропозиціями щодо необхідності визначення у Законі про Державний бюджет України достатнього обсягу коштів за бюджетною програмою, що дозволило б виконувати судові рішення у встановлені законом строки (а.с. 11-13).

Разом з тим, відповідачем протягом 2019 2020 років направлялися запити до Міністерства фінансів України щодо збільшення відповідних бюджетних асигнувань, що свідчить про вжиття ним усіх необхідних заходів для своєчасності виконання відповідних судових рішень, а отже й відсутності протиправності дій в частині його несвоєчасного виконання, що тягне за собою виплату компенсації, відповідно до приписів статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05 червня 2012 року (а.с. 41-46).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем прийнято до виконання виконавчі листі позивача і вживаються всі передбачені законодавством заходи щодо їх виконання із дотриманням принципу черговості, тобто на виконанні у ДКС України знаходились рішення судів, що надійшли та зареєстровані раніше виконавчих листів позивача, а списання коштів на користь позивача відкладено в зв`язку з недостатністю коштів для здійснення безспірного списання.

Перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейства, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державної бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями.

Отже, колегія суддів вважає, що відсутні протиправні дії чи бездіяльність з боку відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова