КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4447/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, постановленого суддею Савлук Т.В. від 12 жовтня 2020 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

У С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення: просив встановити особу заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та встановити факт постійного проживання на території УРСР ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент набрання законної сили вироком Сакського міського суду Автономної Республіки Крим від 19.12.1989 року, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 1 ст. 142, ч. 3 ст. 215-3, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_2 народився та весь час проживав на території УРСР, після оголошення незалежності весь час проживав на території України. Так, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України. З 1963 року навчався в школі с. Риліївка, Роздільнянського району, АР Крим. Закінчив 8 класів. Після школи навчався в ПТУ №7 в м. Севастополь. В 1972 році вперше отримав паспорт громадянина СРСР. Неодноразово був засуджений та відбував покарання, а саме: 20.02.1974 року був засуджений Красногвардійським районним судом АРК до одного року позбавлення волі, відбував покарання в Піщанській виправній колонії Вінницької області (№59); в 1976 році Залізничним районним судом м. Сімферополя засуджений до 4 років позбавлення волі, відбував покарання в Личаківській виправній колонії Львівської області; в 1981 році Євпаторійським міським судом АРК засуджений до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відбував покарання в Кіровській виправній колонії Донецької області; в 1989 році Сакським міським судом АРК засуджено до 5 років позбавлення волі, 1994 року звільнено з Слов`яносербської виправної колонії Луганської області; в 1998 році засуджено Радянським районним судом м. Києва до 5 років позбавлення волі, відбував покарання в Сокальській випраній колонії Львівської області; в 2005 році засуджений Красногвардійським районним судом АРК до 3 років позбавлення волі, згідно довідки про звільнення - звільнений 16.06.2008 року. Паспорт громадянина України ніколи не оформлював, мав тільки паспорт СРСР. З метою отримання паспорту громадянина України ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного відділу ДМС в м. Києві з заявою про видачу паспорта громадянина України та проведення процедури встановлення особи, за розглядом якої було надано відповідь про неможливість встановити особу та підтвердити громадянство, рекомендовано звернутись до суду. Отже, встановлення факту постійного проживання заявника на території УРСР на момент набрання вироком суду законної сили необхідне для подальшого звернення до відділу міграційної служби для встановлення належності до громадянства України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено частково.

Встановлено факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області 09 липня 2014 року (актовий запис про народження № 253 від 03 травня 1956 року) та довідки про звільнення, серія НОМЕР_2 від 16 липня 2008 року, виданої Чорнухинською виправною колонією № 23 Луганської області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, - є однією і тією самою особою.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання заявника на території Української РСР на момент набрання законної сили вироком Сакського міського суду АРК від 19.12.1989 року, яким засуджено заявника за ч. 1 ст. 142, ч. 3 ст. 215-3, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі, та прийняти нове рішення, яким встановити даний факт, обґрунтовуючи тим, що рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, зокрема вказує, що суд дійшов невірного висновку, що заявником порушено порядок встановлення належності до громадянства України на підставі ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». Вказує, що постійно проживав на території УРСР на момент набрання законної сили вироком Сакського міського суду Автономної Республіки Крим від 19.12.1989 року, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 1 ст. 142, ч. 3 ст. 215-3, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі, тому заява підлягає задоволенню. Просить суд врахувати, що постійно проживав на території, яка на даний час є тимчасово окупованою і непідконтрольною Україні, тому відомості про постійне проживання заявника залишилися в розпорядженні органів, що здійснювали реєстрацію місця проживання, саме на цій території.

У суді апеляційної інстанції представник заявника ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відмову від апеляційної скарги та просила апеляційне провадження по справі закрити.

Розглянувши відмову від апеляційної скарги, колегія суддів постановила ухвалу , якою відмовила у прийнятті відмови від апеляційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду апеляційної скарги буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 він звернувся до суду із вимогами про встановлення особи заявника ОСОБА_2 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шостка та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час.

Частково задовольняючи вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції встановив факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно повторного свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану м.Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області 9 липня 2014 року, актовий запис про народження № 253 від 3 травня 1956 року, та довідки про звільнення серія НОМЕР_2 від 16 липня 2008 року, виданої Чорнухинською виправною колонією № 23 Луганської області на імя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шостка Сумської області є однією і тією самою особою.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Таким чином , суд першої інстанції задовольняючи частково вимоги заявника, неповно встановив обставини справи, прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи , порушив норми процесуального та матеріального права, вийшов за межі заявлених вимог, що відповідно до ст..376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження, яке видано 09 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, серія НОМЕР_1 , виданого повторно, ОСОБА_3 по-батькові -- не зазначено, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження не зазначено, про що 03 травня 1956 року складений відповідний актовий запис № 253. Батьки: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 . ( а.с.6)

Відповідно до довідки про звільнення, серія НОМЕР_2 від 16 липня 2008 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шостка, Сумської області, українець, особа без громадянства, раніше судимий 1974 року, 1976 року, 1981 року, 1989 року, 1998 року, засуджений 14 жовтня 2005 року Красногвардійським районним судом АРК за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, був звільнений з Чорнухинської виправної колонії № 23 Луганська область, по відбуттю строку покарання 16 липня 2008 року. Паспорт в матеріалах особової справи відсутній.( а.с.7)

Згідно з посвідченням про взяття на облік, виданого Філією центру обліку бездомних громадян головного управління соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради № 1190 від 03 вересня 2014 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, взято на облік та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 03 вересня 2014 року по 19 лютого 2019 року.

10 липня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві з заявою щодо проведення процедури встановлення особи у зв`язку із втратою паспорта. За результатами вище зазначеної заяви було надано відмову від 28.07.2018 року № 05/1805, зі змісту якої вбачається, що відомості про ОСОБА_2 в державних та єдиних реєстрах, інформаційних баз, що перебувають у власності держави, відсутні або не можуть бути підтверджені, так як орган державної влади припинили свою діяльність або тимчасово не здійснюють свої повноваження (територія проведення операції об`єднаних сил та тимчасово окупована територія України), документа із фотокарткою, що дають змогу ідентифікувати особу немає, будь-які дані про реквізити втраченого паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року та факт його отримання ОСОБА_2 відсутні. Відповідно до п.п. 1 та п.п. 6 п. 100 Постанови КМУ № 302 в оформленні та видачі паспорта громадянина України відмовлено, так як за результатами проведення процедури встановлення особи, особу не встановлено та не підтверджено факту належності особи до громадянства України.

23 травня 2019 року на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року Міністерством внутрішніх справ України надано інформацію з баз даних АРМОР, Контур та єдиної інформаційної системи МВС (далі - ЄІС МВС), а саме було повідомлено, що станом на 15 травня 2019 року в ЄІС МВС файл, який містить фотозображення гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутній. Однак, було надано дактилоскопічну карту гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться на централізованому дактилоскопічному обліку .

Відповідно до повідомлення Державного науково-дослідного експертного-криміналістичного центру МВС України від 15 вересня 2020 року № 19/17/121069 було проведено перевірку за Центральним автоматизованим дактилоскопічним обліком Експертної служби МВС дактилоскопічної карти, заповненої на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За результатами перевірки відбитків пальців рук на зазначеній дактилоскопічній карті установлено збіг з відбитками пальців рук на дактилоскопічних картах, заповнених на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Шостка, Сумської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Шостка, Сумської області, крім того, під час перевірки відбитків пальців рук на зазначеній дактилоскопічній карті установлено збіг з відбитками пальців рук на дактилоскопічних картах, заповнених на імя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Гута Шосткинського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_2 . ( а.с. 212)

Відповідно до ст.. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що доказів на підтвердження особи заявника ним не надано, а тому у задоволенні вимог про встановлення факту особи та факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час повинно бути відмовлено, оскільки заявником зазначені факти не доведені.

Керуючись ст..ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року скасувати та постановити нове рішення, яким заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, однак, може бути оскаржена протягом 30 днів безпосередньо до Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 13 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: