Ухвала

19 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 725/897/20

провадження № 61-5938ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кутровська Наталія Михайлівна, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького обласного комунального бюро технічної інвентаризації, Чернівецької міської Ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій посадових осіб,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецького обласного комунального бюро технічної інвентаризації, Чернівецької міської Ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій посадових осіб.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2020 року, залишеним без змін Чернівецьким апеляційним судом від 09 березня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кутровська Н. М., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 березня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Разом з цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 березня 2020 року у справі № 910/7161/19, від 25 квітня 2019 року у справі № 910/1555/18, від 27 березня 2019 року у справі №922/2224/18.

В той же час, дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону та практики Верховного Суду, на яку вказує заявник, Верховний Суд встановив, що заявник лише узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а практика, на яку вказає заявник, не є релевантною, оскільки стосується інших спірних правовідносин. Зазначене вказує на неналежне правове обґрунтування підстав касаційного оскарження рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2020 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 09 березня 2021 року.

Тобто касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених частиною другою статті 389 ЦПК України, оскільки заявником не зазначено обов`язкових підстав касаційного оскарження.

У зв`язку з цим заявнику необхідно усунути вказані вище недоліки касаційної скарги.

Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кутровська Наталія Михайлівна, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 грудня 2020 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 березня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 19 травня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк