1Справа № 335/7580/20 2/335/366/2021
РІШЕННЯ
25 березня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дуда Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,
08.09.2020 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.06.2015 року по 31.07.2019 року у розмірі 33 295,51 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що Концерн «МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Позивач у період з 01.06.2015 року по 31.07.2020 року надав відповідачеві послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на адресу надання послуг за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак відповідач не належним чином виконує зобов`язання по оплаті наданих послуг, у зв`язку з чим за вищевказаний період за ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 33 295,51 грн., про стягнення якої просить позивач.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, 07.12.2020 року подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Концерну «Міські теплові мережі», позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибула, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутність, просила застосувати строк позовної давності.
У відповідності до ст.ст. 211, 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи відсутність підстав для відкладення слухання справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою зареєстрована відповідач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.012001 року по теперішній час, що підтверджується інформацією наданою на запит суду, Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 16.09.2020 року.
Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору від 01.03.2014 року про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.
Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачай та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.
Правилами та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору.
Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачам згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг , підготовлений виконавцем на основі типового договору
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
В даному випадку стягувач свій обов`язок виконав: підготував для боржника належним чином оформлений договір та неодноразово запрошував на його укладення шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону. Але, на відміну від 90% мешканців житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя, Боржник не відгукнувся на пропозицію Стягувача та не уклав договору про надання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, стягувач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Тобто, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання.
Відповідачем ОСОБА_1 заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах.
Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем суд дійшов до наступного висновку.
Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, за період з 01.06.2015 року по 31.07.2019 року у розмірі 33 295,51 грн. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані послуги з 01.09.2017 року заявлені в період трьохрічного строку позовної давності.
Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01.06.2015 року по 31.07.2020 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за надані послуги у розмірі 33 295,51 грн. За вказаний період, відповідачем було за наданні послуги сплачено останній раз 04.2017 року.
Отже, враховуючи, що доказів переривання строків позовної давності суду надано не було, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за період з 01.06.2015 року по 31.08.2017 року виходять за межі трирічного строку позовної давності, а тому в цій частині підлягають залишенню без задоволення.
Щодо стягнення заборгованості з 01.09.2017 року по 31.07.2020 року, то судом встановлено, що за даний період позивачем надано відповідачу послуги на суму 25 430,47 грн.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач свої зобов`язання з оплати послуг за централізованого опалення та гарячого водопостачання виконувала неналежним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період 01.09.2017 по 31.07.2019 року включно у розмірі 25 430,47 грн.
При цьому, суд виходить з того, що послуги у зазначений період відповідачу надавалися та споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач відповідачем належних доказів не надано, факт отримання вказаних послуг відповідачем не оспорений у судовому порядку, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідач здійснювала оплату нерегулярно та не в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову.
Судові витрати по справі становлять 2 102,00 грн. - судовий збір, який було сплачено позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду. Однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 25 430,47 грн., то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 , на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1 597,52 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,
Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Макаров