Справа № 535/433/21
Провадження № 2/535/181/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року смт Котельва

Суддя Котелевського районного суду Полтавської області Шолудько А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з майна, третя особа Полтавська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль»,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2021 року представник позивача адвокат Нога Андрій Петрович, який діє на підставі ордера на надання правової допомоги серії ПТ №229745 від 14.04.2021 року, звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зняття арешту з майна, яке належить ОСОБА_1 та на яке було накладено арешт згідно з постановою державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №35160607 від 20.11.2012 року, скасувавши при цьому запис про обтяження №13276040 від 21.11.2012 року, який був внесений реєстратором Полтавської філії ДП «Інформаційний центр».

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на примусовому виконанні у Октябрському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №35160607 з примусового виконання виконавчого листа №2/1609/3781/2012, виданого 10.05.2012 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в сумі 235438,13 грн. на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 27.02.2012 року по справі №2-3633/11.

У рамках відкритого виконавчого провадження постановою державного виконавця від 20.11.2012 року було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , на підставі якої реєстратором Полтавської філії ДП «Інформаційний центр» 21.11.2012 року було внесене обтяження №13276040, згідно з яким було обтяжено (накладено арешт) все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 житловий будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який належить позивачу на підставі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 19.12.2005 року по справі №2-633/05.

На підставі постанови державного виконавця від 11.06.2013 року виконавче провадження №35160607 було завершене на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.11.2018 року у справі №2-3633/11 у задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого документа стосовно ОСОБА_1 та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено. Повторно виконавчий документ для примусового виконання не пред`являвся, відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні.

Позовна заява подана з підстав того, що стягувач втратив право примусового стягнення заборгованості, а отже й право звернення стягнення на майно, право власності на яке зареєстровано за позивачем, подальший арешт майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких спрямований арешт майна (так в позовній заяві).

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до змісту п.5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ«Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред.1999 року). У зв`язку із цим боржник не може пред`являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

За таких обставин, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави по справі №2-3633/11 є солідарним боржником, рішення суду не виконано, а спір не пов`язаний зі спором про право на майно, на яке накладено арешт. Крім того, арешт на майно ОСОБА_1 накладено з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у даній справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

При вирішення даної справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду від 02.06.2020 року по справі №201/10187/18, провадження №61-6651св19; а також від 26.09.2019 року по справі №607/3894/17, провадження № 61-34202св18.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.2 ст.186, ст. ст. 260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з майна, третя особа Полтавська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль», відмовити.

Роз`яснити позивачу та її представнику, що вони мають право звернутися до Київського районного суду м. Полтави із відповідною скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, в порядку ст. стю 447, 448 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя