Справа № 183/3783/15
№ 2/183/30/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Устименко М.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю представника позивача Горбатова Д.О.,-

в с т а н о в и в :

22 червня 20015 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» з позовом до ОСОБА_1 , який в подальшому був уточнений. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23 серпня 2006 року між АКБСР «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1/58-6, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 100 000 євро на придбання нерухомого майна, а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути суму кредиту, сплатити за користування кредитними коштами 12 % річних, які нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом, з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2016 року.

Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 24 жовтня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 149 373,41 євро, яка складається з: 89 158 євро заборгованості за кредитом та 60 215,41 євро боргу з процентів. Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 23 серпня 2006 року № 1/58-6 у розмірі 2 450 739 грн. 90 коп., а також судові витрати.

У своєму відзиві відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі і просив у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування своїх заперечень пояснив, що 23 серпня 2006 року він в односторонньому порядку підписав бланк договору кредиту № 1/58-6, який не містив підпису представника АКБ «Укрсоцбанк» та печатки, а його було повідомлено, що договір необхідно підписати працівником банку. До сьогодні він не отримував належного підтвердження про підписання договору з боку банку, як і йому не було вручено його екземпляру договору. Грошові кошти за кредитним договором він не отримував, заява на видачу готівки, надана позивачем, не містить його підпису про отримання коштів. Заборгованість за кредитним договором він не сплачував, хто вносив до каси банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та позивачем, він не знає. Факт придбання ним нерухомого майна, на яке нібито надавалися кредитні кошти не є належним доказом отримання кредиту. Тому як частка в нерухомому майні була ним придбана за особисті кошти, розмір яких значно менший за розмір кредиту. Крім того, відповідач просив застосувати строк позовної давності, який сплив через 3 роки після останнього платежу здійсненого на погашення заборгованості, тобто в 2011 році.

У відповіді на відзив позивач посилається на те, що доказами виконання з боку банку зобов`язань за договором кредиту є довіреність, видана на ім`я ОСОБА_5 , якою відповідач уповноважує ОСОБА_6 купити 1/6 частину туристичної бази відпочинку та укласти від його імені договір іпотеки. Твердження відповідача щодо внесення суми вартості 1/6 частини туристичної бази відпочинку не підтверджені жодними доказами. А посилання відповідача на те, що ним не отримувалися кошти за кредитним договором, є неправдивими, тому як відповідно до згаданої довіреності кошти видавалися представнику відповідача. Доказом дій ОСОБА_1 також слугують телеграми з вимогою вислати його екземпляр договору іпотеки № 730 від 23.06.2006 року. Вимоги про повернення розміру невикористаних коштів після придбання бази розміром 95600 Євро.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 23 серпня 2006 року № 1/58-6 у розмірі 2 450 739 грн. 90 коп., з якої: 1 462 797 грн. 65 коп. основного боргу, 987 942 грн. 25 коп. боргу з виплати процентів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року змінено у частині періоду та розміру заборгованості за кредитним договором від 23 серпня 2006 року № 1/58-6, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Стягнуто заборгованість за період з 01 червня 2012 року по 01 жовтня 2014 року у розмірі 50 428,18 євро, що за офіційним курсом Національного банку України становило 1 424 596 грн. 09 коп., з якої: 24 186 євро, що за офіційним курсом Національного банку України становило 683 254 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом, 26 242,18 євро, що за офіційним курсом Національного банку України становило 741 341 грн. 59 коп., - заборгованість за процентами за користування кредитом. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 25 липня 2017 року, визначено головуючим суддею суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороку О.В.

Ухвалою від 25 липня 2017 року суддею Сорока О.В. справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 10 січня 2018 року постановлено слухати справу у загальному позовному провадженні.

23 травня 2018 року ухвалою суду постановлено здійснювати підготовче засідання в режимі відеоконференції.

22 червня 2018 року ухвалою суду постановлено здійснювати підготовче засідання в режимі відеоконференції.

10 серпня 2018 року ухвалою суду постановлено здійснювати підготовче засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про вступ в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог у справі.

17 вересня 2018 року ухвалою суду визнано участь представника позивача обов`язковою та зобов`язано позивача надати суду оригінал кредитної справи за кредитним договором № 1/58-6 від 23 серпня 2006 року укладеним між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

14 березня 2019 року представником позивача подано заяву про надання доказів, разом з якою подано копію кредитного досьє за кредитним договором № 1/58-6 від 23 серпня 2006 року укладеним між АКІБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 08 травня 2019 року задоволено заяву представника позивача про залучення у справі в якості третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

08 жовтня 2019 року ухвалою суду постановлено здійснювати підготовче засідання в режимі відеоконференції.

19 листопада 2019 року ухвалою суду постановлено здійснювати підготовче засідання в режимі відеоконференції.

10 грудня 2019 року подано уточнену позовну заяву з клопотанням про заміну сторони у справі правонаступником АТ «Укрсоцбанк» - Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року залучено у справі замість АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та прийнята уточнена позовна заява.

03 березня 2020 року поданий відзив на позовну заяву.

12 березня 2020 року подана відповідь на відзив на уточнену позовну заяву.

17 липня 2020 року ухвалою суду відмовлено у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції.

17 вересня 2020 року ухвалою суду постановлено здійснювати підготовче засідання в режимі відеоконференції.

29 жовтня 2020 року закінчене підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

02 грудня 2020 року ухвалою суду постановлено здійснювати підготовче засідання в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав уточнену позовну заяву та, посилаючись на ті ж підстави, а також на підстави зазначені у відповіді на відзив, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі та, посилаючись на підстави визначені у відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши подані заяви, відзив, заяву про застосування строку позовної давності, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків.

23 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк») і відповідачем ОСОБА_1 укладений договір кредиту № 1/58-6, відповідно до якого банк до умов якого банк надає позичальникові в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 100 000 євро зі сплатою 12 % річних зі строком дії до 22 серпня 2016 року (т. 1 а.с. 8-9; т. 3 а.с. 113-116).

Зазначений договір був підписаний позичальником ОСОБА_1 , що ним не заперечується та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 вказаного кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом видачі готівкових грошей позичальнику в іноземній валюті (Євро) з наступною конвертацією (обміном) через операційну касу банку в гривні. Моментом (днем) надання кредиту вважається день списання суми кредиту з позичкового рахунка Позичальника.

З метою забезпечення виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем, і ОСОБА_5 , який діяв від свого імені та від імені: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за довіреністю, був укладений договір іпотеки № 730 від 23 серпня 2006 року. Відповідно до умов договору іпотекодавці передали в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання: ОСОБА_7 зобов`язань за договором кредиту 1/56-6 від 23.08.2006; ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту № 1/58-6 від 23.08.2006; ОСОБА_2 зобов`язань за договором кредиту 1/54-6 від 23.08.2006; ОСОБА_3 зобов`язань за договором кредиту 1/55-6 від 23.08.2006; ОСОБА_4 зобов`язань за договором кредиту 1/57-6 від 23.08.2006; ОСОБА_5 зобов`язань за договором кредиту 1/59-6 від 23.08.2006 (т. 3 а.с. 117-129).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

01 грудня 2014 року на адресу ОСОБА_1 банком направлено вимогу про виконання порушеного зобов`язання в якій зазначено, що відповідачам необхідно усунути порушення по виконанню зобов`язань за кредитним договором та сплатити заборгованість у повному обсязі (т.1 а.с.11).

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 .

Сторона відповідача, заперечуючи проти заявлених вимог наполягає, що в заяві на отримання коштів за кредитним договором відсутній підпис позичальника ОСОБА_1 . Умови договору з ним погоджені, скріплені його підписом. Після чого працівниками банку було повідомлено про те, що договір буде скріплений підписом та печаткою банку, і він буде викликаний для отримання готівки, що не було виконано. Про видачу позики він дізнався коли виник спір щодо повернення коштів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 67 ЦПК України).

Статями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Стаття ст. 89 ЦПК України визначає принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення.

Як передбачено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

На підтвердження отримання відповідачем коштів 100000 Євро, позивачем до позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості додано копію заяви про видачу готівки (т. 1 а.с. 10), яка також міститься у кредитному досьє (т. 3 а.с. 180).

Згідно з п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ кошті в Україні» розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійснення інших операцій, передбачених договорами.

Відповідно до пп. 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 01 лютого 1999 року № 56/3349, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складення їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Частиною 2 ст. 640 ЦК України передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Так, заява про видачу готівки № 14 від 23 серпня 2006 року, де банком отримувача зазначений Дніпропет.обл.ф-я АКБ «УКРСОЦБАНК», а отримувачем ОСОБА_1 , не містить підпису отримувача. Даний факт позивачем не спростований.

На підтвердження передання коштів ОСОБА_1 позивачем також надані:

- договір б/н банківського рахунку від 23.08.2006 року, який підписаний та скріплений печаткою зі сторони банку, який також не містить підпису клієнта ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 132-133);

- меморіальний валютний ордер № 99-2 від 30 серпня 2006 року, який також не містить підпису клієнта ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 178).

На підтвердження часткового виконання ОСОБА_1 взятих за договором зобов`язань позивач також надав копію заяви про переказ готівки за № 9090 від 30.08.2006 від імені ОСОБА_1 , яка також не містить підпису останнього.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В судовому засіданні відповідач у категоричній формі заперечив як отримання ним або його довірителем ОСОБА_5 кредитних коштів, так і будь-яку оплату ним коштів за кредитним договором.

З метою повного і всебічного з`ясування обставин справи та об`єктивного дослідження доказів, на які посилаються сторони, та виконання вказівок суду касаційної інстанції в ухвалі від 21 червня 2017 року, судом зобов`язано АТ «Альфа-Банк» надати для огляду оригінали заяви про видачу готівки ОСОБА_1 , заяви про переказ грошових коштів від імені ОСОБА_1 , договору б/н банківського рахунку.

В судовому засіданні були оглянуті оригінали зазначених документів, які також не містили підписів від імені ОСОБА_1 .

Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника позивача на те, що на підтвердження отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором, є договір купівлі-продажу частини нерухомого майна, яке передане в іпотеку банку за іпотечним договором від 23.08.2006 року (т. 3 а.с. 117-131), оскільки зазначений договір не містить в собі відомостей про отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором з каси банку.

Оцінюючи всі докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності та враховуючи, що в судовому засіданні достеменно встановлено, що підпис в заяві на видачу коштів графі «підпис отримувача» від імені ОСОБА_1 відсутній, при тому що факт отримання коштів готівкою має бути підтверджений виключно заявою про видачу готівки, підписаною клієнтом та представником банку, а також, враховуючи, що інших доказів в підтвердження виконання Банком свого обов`язку по наданню позичальнику кредитних коштів та відповідно отримання позичальником цих коштів у користування не надано, суд приходить до висновку про недоведеність, необґрунтованість та безпідставність вимог за позовом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що банк не передав, а позичальник не отримав у власність грошові кошти (кредит) в розмірі 100000 Євро за кредитним договором № 1/58-6 від 23 серпня 2006 року, тобто банком не виконаний п. 1.1 кредитного договору.

Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 не виникло зобов`язань по поверненню коштів, які пред`явлені до стягнення.

Щодо посилань відповідача на сплив строку позовної давності, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо.

У зв`язку з викладеним суд відхиляє посилання відповідача про закінчення строку позовної давності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому витрати на оплату судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити Акціонерному товариству «Альфа-Банк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Повне найменування сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.