Апеляційне провадження №22-ц/824/6113/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», боржник - ОСОБА_1 , про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року заявник звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. В обґрунтування своєї заяви товариство зазначило, що рішенням суду від 12 травня 2010 року у справі № 2-2584/10 позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості було задоволено.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист №2-2584/10.

В подальшому в листопаді 2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким заявник набув право грошової вимоги до боржника.

Ухвалою Шевченківського районного судумітса Києва від 12.04.2019 задоволено заяву ТОВ «АНСУ» про заміну сторони виконавчого провадження. При проведенні взаємозвірки між ТОВ «АНСУ» та ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» було встановлено, що в матеріалах кредитної справи відсутній оригінал виконавчого листа, виданий Шевченківським районним судом мітсаКиєва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Крім того, у зв`язку з тим, що з 17.12.2015 у банку розпочато процедуру ліквідації, відбулось скорочення штату, працівники банку не контролювали хід виконавчих проваджень. При цьому,як було з`ясовано, виконавчий лист був повернутий державним виконавцем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 26.04.2016, однак на адресу банку не надходив.

Окремо поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник обґрунтовував й тим, що із заявою про заміну сторони виконавчого провадження він звернувся до суду ще до закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, однак ухвала суду з цього приводу набула законної сили вже після закінчення такого строку. За таких умов вважає, що такий строк заявником було пропущено з незалежних від нього причин.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ТОВ «АНСУ»подало апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу суду вважає незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що судом не взято до уваги доводи та заперечення заявника, які належно обґрунтовують наявність підстав для задоволення такої заяви. При цьому висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду проходить до наступних висновків:

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Не погоджуючись з ухвалою суду щодо відмови в задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, апелянт таку свою позицію обґрунтовував тим, що незважаючи на видачу виконавчого листа в період, коли законом було встановлено річний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, 05.06.2016 року набрала чинність нова редакція Закону України «Про виконавче провадження», яка встановила такий строк в трирічному розмірі. При цьому п. 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, строк пред`явлення який ще не минув, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, тобто в даному випадку строк пред`явлення до виконання спірного виконавчого листа становить три роки.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, яка визначає обрахування вищевказаного строку спочатку, датована 26.04.2016 року, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2584/10спливав 26.04.2019 року.

12 березня 2019 року, тобто ще до закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторони стягувача, однак ухвала суду з цього приводу набрала силу лише 30.04.2019 року. За таких умов на час сплину строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у заявника були відсутні повноваження на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Апеляційний суд погоджується з вищевказаною позицією апелянта щодо того, що строк пред`явлення спірного виконавчого листа до виконання, з огляду на зміну положень Закону України «Про виконавче провадження» та наявність постанови ДВС від 26.04.2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу, закінчився 26.04.2019 року.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. В розумінні даної норми, під поважними причинами неможливості пред`явлення виконавчого документа до виконання слід вважати лише ті причини, які не залежали від волі стягувача і які об`єктивно унеможливлювали можливість дотримання останнім встановлених законом строків.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду про заміну сторони виконавчого провадження була постановлена 12.04.2019 року, відтак набрала законної сили 30.04.2019 року. За таких умов на протязі 4 днів після сплину строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у заявника не було документу, що підтверджував би його повноваження на пред`явлення виконавчого документу до виконання. В той же час до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник звернувся лише 14.02.2020 року. При цьому жодної належної причини, яка перешкоджала його зверненню до суду з 30.04.2019 року до 14.02.2020 року, зважаючи на наявність у нього інформації про сплин такого строку, заявником представлено не було.

Не було представлено до суду і належних доказів щодо наявності обставин, які б завадили заявнику завчасно, починаючи з 21.11.2018 року, звернутися до суду із заявою про заміну сторони стягувача, що в свою чергу призводить до відсутності підстав вважати такі посилання апелянта обґрунтованими.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про недоведеність позиції заявника щодо наявності передбачених законом підстав для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ»залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько