Дата документу 16.04.2021
Справа № 320/8219/15-ц
Провадження № 8/937/2/21
16 квітня 2021 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Іваненко О.В.,
за участю секретаря: Захарової І.І.,
за участю заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування та перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами,
Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування та перегляд рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04.12.2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі № 320/8219/15-ц (№2/320/3991/15) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину.
Заявник у вказаній заяві, яка неодноразово уточнювала свої вимоги, посилається на те, що на її запит завідувач нотаріальної контори 16 лютого 2017 року повідомив, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2 не видавалась. Цю обставиною ОСОБА_1 вважає нововиявленою, оскільки вона має істотне значення для прийняття правильного рішення у справі, на підставі цієї обставини можна зробити висновок про наявність у неї гарантованого права на спадкову земельну ділянку, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана обставина їй стала відома 16.02.2017, раніше вона не могла бути їй відома, оскільки спір про спадщину не розглядався. Також в уточненій заяві вона просить суд скасувати рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 20.12.2012 року, оскільки воно взаємопов`язано із рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 04.12.2015 року, так як при винесенні останнього не було враховано те, що при ухваленні судом рішення у листопаді 2012 року про вирішення права власності на цю земельну ділянку з моменту укладення договору купівлі-продажу будинку, судом було помилково застосовано вимоги статті 377 ЦК України до періоду 10 листопада 2006 року, тобто коли зміст статті 120 ЗК України ще не був приведений у відповідність вимогам статті 377 ЦК України та ще до померлого власника. Таким чином рішення суду від 20.12.2012 року є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не врахував, що за наслідками рішення суду від 20 листопада 2012 року, як правочину, не було дотримано вимог ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні на задоволенні останньої уточненої заяви наполягала.
В судове засідання відповідачка у справі ОСОБА_2 не з`явився, від неї надійшла заява про розгляд заяви за її відсутності, просить у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на те, що вказані останньою обставина не є ново виявленими.
Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ч.2 ст.423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Згідно зі ч.4,5 ст.423 ЦПК України , не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/8219/15-ц (№2/320/3991/15) від 04.12.2015 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області ЄУН 320/8219/15-ц (22-ц/778/847/16) від 16.03.2016 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/8219/15-ц (№2/320/3991/15) від 04.12.2015 року залишено без змін.
Постановою Верховного суду України справа № 320/8219/15-ц (№ 61-6918св18) рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року залишити без змін.
Так Постановою Верховного суду України встановлено, що Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що підстав вважати, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року є правочином, оскільки рішення суду не може бути правочином, а тому не може бути визнано недійсним з підстав, передбачених статтею 203 ЦК України. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.
Так суд вважає, що обставина, на яку посилається ОСОБА_1 у своїй заві про перегляд рішення, не являється істотною для справи та нововиявленою.
Відповідачка ОСОБА_2 не могла звертатись до нотаріальної контори з заявою про вчинення нотаріальної дії після смерті ОСОБА_3 , оскільки вона не є його спадкоємцем. І та обставина, що їй після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не видавалась постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ніякого значення не має для справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним. Не є ця обставина і нововиявленою. ОСОБА_1 приймала участь у справі в якості позивачки. І вона в будь-який час могла звернутись до нотаріальної контори з запитом, як вона це зробила в 2017 році, і отримати відповідь щодо обставини, на яку вона посилається в заяві. Тобто, ця обставина могла бути відома ОСОБА_1 на час розгляду справи.
Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що заявником на підтвердження нововиявлених обставин не зазначено об`єктивні та належно обґрунтовані докази. Таким чином суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.260, 353, 423-429 Цивільного процесуального кодексу, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування та перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовити.
Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запоізької області від 04.12.2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі № 320/8219/15-ц (№2/320/3991/15) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко