ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 735/158/21

Головуючий у першій інстанції Балаба О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/611/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Коропська селищна рада Чернігівської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Коропська районна державна адміністрація Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коропського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Коропської селищної ради Чернігівської області про визнання додаткового договору оренди земельної ділянки, укладеного в редакції за пропозицією орендаря,

місце ухвалення судового рішення смт Короп,

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції 19 лютого 2021 року.

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Коропської селищної ради Чернігівської області, в якому просив визнати додатковий договір до договору оренди земельної ділянки між громадянином України ОСОБА_1 , як орендарем, та Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області, як орендодавцем, від 02 червня 2006 року, зареєстрований 15 листопада 2006 року у Коропському відділі Чернігівської регіональної філії центру «ДЗК», зі здійсненням запису у Державному реєстрі земель за № 02, укладеним у редакції, яка зазначена у позовній заяві.

У мотивування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що 02 червня 2006 року між ним та Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області був укладений договір оренди земельної ділянки, за яким передано у строкове платне користування земельну ділянку площею 26,09 га, у тому числі ріллі 26,09 га, розташованої на території Карильської сільської ради за межами населеного пункту с. Карильське Коропського району Чернігівської області строком на 49 років. Після укладення зазначеного договору, 18 січня 2007 року було створено і зареєстровано Фермерське господарство «Мештера Йосипа Івановича», засновником та головою якого є позивач. У 2018 році відбулася зміна форми власності та передача орендованої земельної ділянки у розпорядження Коропської селищної об`єднаної територіальної громади Коропського району Чернігівської області на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну» від 21 грудня 2018 року № 25-10020/14-18-сг. Починаючи з 2019 року позивач, як орендар за укладеним 02 червня 2006 року договором, звертався до органу місцевого самоврядування в особі Коропської селищної ради Чернігівської області з пропозицією внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 02 червня 2006 року стосовно приведення договірних умов у відповідність до вимог чинного законодавства та визначення належної сторони орендодавця Коропської селищної ради Чернігівської області, які останнім ігноруються. Зазначав, що орендні відносини за договором оренди землі від 02 червня 2006 року фактично існують між Коропською селищною радою (фактичний орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар), але юридично залишаються на умовах з попереднім орендодавцем Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області. На підставі наведеного, позивач просив задовольнити його вимоги.

Ухвалою від 19 лютого 2021 року Коропський районний суд Чернігівської області відмовив у відкритті провадження у даній справі. Роз`яснив позивачу ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи судове рішення незаконним, неправосудним та несправедливим, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти рішення, яким матеріали даної справи направити до суду першої інстанції для вирішення процесуальних питань відкриття судового провадження.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 31 грудня 2020 року позивач уже звертався з аналогічним позовом до Господарського суду Чернігівської області, однак ухвалою від 14 січня 2021 року йому було відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що такий спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Указує на безпідставне посилання районного суду на правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, оскільки правовідносини, викладені у наведених справах та у даній справі, не є подібними.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи у встановлений термін не подавався.

У судове засідання, призначене до розгляду на 10 год. 00 хв. 14 квітня 2021 року учасники справи чи їх представники, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися. 13 квітня 2021 року на електронну адресу апеляційного суду від Новгород-Сіверської районної державної адміністрації, до якої приєдналася реорганізована Коропська районна державна адміністрація Чернігівської області, надійшла заява про розгляд даної справи без участі їх представника. 14 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Нежевело В.В. на електронну адресу апеляційного суду надіслала клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його адвоката.

За змістом ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Отже, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, враховуюче наступне.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, районний суд, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, виходив з того, що фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами підвідомчі господарським судам, тому Фермерському господарству «Мештера Йосипа Івановиича» необхідно звернутися з даним позовом до господарського суду.

Однак, з таким висновком не може погодитись апеляційний суд.

Звернувшись із даним позовом за правилами цивільного судочинства, ОСОБА_1 посилався на те, що з аналогічними вимогами вже звертався до суду господарської юрисдикції, однак ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Матеріалами справи підтверджено, що 31 грудня 2020 року до подання цього позову ОСОБА_1 звернувся із аналогічним позовом до Господарського суду Чернігівської області.

Ухвалою від 14 січня 2021 року, яка в апеляційному порядку не оскаржувалась та є чинною, Господарський суд Чернігівської області відмовив у відкритті провадження у справі № 927/10/21 за позовом ОСОБА_1 до Коропської селищної ради Чернігівської області про визнання додаткового договору до договору оренди земельної ділянки від 02 червня 2006 року, укладеного в редакції, яка зазначена у позовній заяві (а.с. 44-45). Вимогами позову було визнання додаткового договору до договору оренди земельної ділянки від 02 червня 2006 року, укладеного між громадянином України ОСОБА_1 та Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області, зареєстрованого 15 листопада 2006 року у Коропському відділі Чернігівської регіональної філії центру «ДЗК», зі здійсненням запису у Державному реєстрі земель за № 02, укладеним у редакції, яка зазначена у позовній заяві, тобто аналогічні вимогам у даній цивільній справі.

Дійшовши висновку про відмову у відкритті провадження у справі № 927/10/21, Господарський суд Чернігівської області зазначив, що розгляд даного спору віднесено до цивільної юрисдикції, яким є Талалаївський районний суд Чернігівської області. Господарський суд урахував, викладаючи мотиви для відмови у відкритті провадження, висновок, висловлений у постанові Верховного Суду України від 25 серпня 2020 року у справі № 927/80/19, а також висновки Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постановах 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 628/778/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 922/538/19.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся із цивільним позовом до Коропського районного суду Чернігівської області, однак ухвалою цього суду від 19 лютого 2021 року відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки даний спір, на думку суду, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Шестопалова проти України» від 21 грудня 2017 року за аналогічних обставин відносно юрисдикції спору заявниці, констатував, що національні суди порушили право Шестопалової на доступ до суду, не розглянувши по суті її позов про поновлення на роботі, і дійшов до висновку про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, серед іншого, вказав, що національні суди надавали заявниці суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов ОСОБА_2 підлягав розгляду в судах України.

Як убачається з матеріалів справи, позивач спочатку звертався з даним позовом в порядку господарського судочинства, проте господарський суд скерував його для вирішення спору в порядку ЦПК України з посиланням на відповідну практику Верховного Суду. За таких обставин, колегія суддів вважає, що відмова у відкритті провадження у цивільній справі за наявності чинної ухвали Господарського суду Чернігівської області від 14 січня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження в порядку господарського судочинства за цими ж позовними вимогами, створює позивачу перешкоди у доступі до правосуддя, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим.

Крім цього, мотиви, наведені районним судом, як підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі, фактично є мотивами вирішення спірних правовідносин по суті заявлених вимог.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів вважає, що даний спір має бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Коропського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2021 року.

Головуюча: Судді: