Справа № 449/376/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Борняк Р.О.

секретаря Вовк О.С.,

розглянувши у спрощеному судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни цивільну справу за позовом АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 11 листопада 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір №002-719 про споживчий кредит. Кредит було надано в загальному розмірі 80 000,00 грн. на строк 60 місяців, зі сплатою 56 процентів річних, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 10.11.2024 року, якщо інший строк не буде встановлений згідно з умовами цього договору. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 25 лютого 2021 у відповідача виникла заборгованість в сумі 59 370, 08 грн, яка складається з загальної суми основної заборгованості - 51179,15 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 6 757, 43 грн., 3% річних несвоєчасне погашення основного боргу - 359, 40 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 76,87 грн., втрати від інфляції по прострочених процентах - 234,06 грн. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 59 370, 08 грн, та сплачену суму судового збору 2270 грн.

Ухвалою суду провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін.

Представник позивача в судовому засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задоволити, проти укладення заочного рішення не заперечує.

Ухвалою Перемишлянського районного суду у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заяв, про розгляд у справи у загальному провадженні від сторін не надходило.

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 р.).

Судом встановлено, що 11 листопада 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір №002-719 про споживчий кредит. Кредит було надано в загальному розмірі 80 000,00 грн. на строк 60 місяців, зі сплатою 56 процентів річних, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 10.11.2024 року, якщо інший строк не буде встановлений згідно з умовами цього договору. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 25 лютого 2021 у відповідача виникла заборгованість в сумі 59 370, 08 грн., яка складається з загальної суми основної заборгованості - 51179,15 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 6 757, 43 грн., 3% річних несвоєчасне погашення основного боргу - 359, 40 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 76,87 грн., втрати від інфляції по прострочених процентах - 234,06 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини на підставі укладеного ними кредитного договору.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач виконав свої зобов`язання з надання коштів на виконання договору, тоді як відповідач не в повній мірі виконав свої договірні зобов`язання з повернення кредиту та сплати визначених договором супутніх платежів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, позивачеві правомірно нараховані заборгованість за кредитом, процентами за користування ним та пенею.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивач вправі заявляти вимоги на стягнення з відповідача 3% річних і втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вище викладене, повне визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному розмірі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений при зверненні до суду з даним позовом судовий збір.

Керуючись ст.ст 12, 81, 247, 258, 263- 265, 273ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 543, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» - заборгованість у розмірі 59 370,08 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270.00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р. О. Борняк