КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/8756/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/3516/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів: Мостової Г.І., Суханової Є.М., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

11 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначеного рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2014 року у справі №754/22359/13-ц, та стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів заробітку ( доходу ) від дня винесення рішення суду та щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що зміна способу стягнення аліментів призведе до зміни розміру аліментів.

Суд першої інстанції вказав, що сама по собі зміна саме способу стягнення аліментів не може призводити до зміни розміру аліментів, оскільки зміна способу стягнення і зміна розміру не є тотожними.

Позовних вимог про зміну розміру аліментів, сторона позивача в своєму позові не заявляла, а тому місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права при його ухваленні.

Просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони у справі перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 10-11 ).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року укладений між сторонами у справі шлюб розірвано ( а.с. 12 ).

Спільна від шлюбу дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, доданою до позовної заяви ( а.с. 13 ).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2014 року у справі №754/22359/13-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердому грошовому розмірі - 700 грн щомісячно, починаючи з 18 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 14 ).

Відповідно до наданих позивачкою доказів, спільна від шлюбу дитина має вроджений звих стегна ( а.с. 17, 18 ) та відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 є дитиною-інвалідом ( а.с. 16 ).

Згідно із положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України ).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку ( доходу ) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку ( доходу ) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження ( ч. 3 ст. 181 СК України ).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження ( зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку ( доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки ).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей ( ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі» ).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

При цьому право застосування норми закону належить виключно суду ( постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року ).

Враховуючи вищезазначені положення матеріального права та встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд другої інстанції вважає, що місцевий суд дійшов помилкового та необґрунтованого висновку про залишення позовних вимог без задоволення, обґрунтовуючи це тим, що задоволення позовних вимог призведе до зміни розміру аліментів, оскільки зміна способу аліментів є правом позивача, яке передбачене ч. 3 ст. 181 СК України, при цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 121, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначеного рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , прож. в кв. АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , прож. в кв. АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку ( доходу ), щомісяця, починаючи з 11 червня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Г.І. Мостова

Є.М. Суханова