РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.

за участі секретарів судового засідання Поліщук О.В., Ковальчук О.С., Карпішиної С.С.

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Асккорд», ОСОБА_8 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом, в якому зазначив, що йому відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2014 року по справі № 295/2077/14-ц, залишеного в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17.12.2014 року, належить на праві власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Незважаючи на указане рішення, відповідач ОСОБА_5 вчинив незаконні дії щодо належної позивачу частини квартири шляхом її переоформлення та передачі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асккорд», а згодом на кінцевого власника ОСОБА_7 , які в подальшому продовжуючи свої незаконні дії уклали договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. Посилаючись на положення статті 388 ЦК України, ОСОБА_6 просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 29.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02.12.2029 задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , а також заборони ОСОБА_7 , суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії із відчуження даної 1/2 частини квартири.

18.02.2020 року від представника відповідача ОСОБА_7 адвоката Давиденка В.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначено, що на момент ухвалення остаточного рішення у справі №295/2077/14-ц квартира уже не перебувала у власності ОСОБА_5 , який після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції передав спірну квартиру до статутного капіталу ТОВ «Асккорд», а від товариства спірна квартира перейшла у власність ОСОБА_7 по угоді у виконавчому провадженні, яка затверджена ухвалою суду. За змістом відзиву, ОСОБА_7 є добросовісним набувачем квартири, яка вибула із володіння позивача ОСОБА_6 за його волею і тому не може бути витребувана на підставі ст. 388 ЦК України. Крім того, спірна 1/2 частини нерухомого майна не може бути витребувана, адже квартира була продана у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Окремо представник звертав увагу у відзиві на пропуск позивачем строку позовної давності. На думку адвоката, ОСОБА_6 про порушення своїх прав дізнався щонайменше у лютому 2014 року і саме із 06.02.2014 року розпочався перебіг строку позовної давності, який закінчився 06.02.2017 року.

У судовому засіданні представники ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. За словами представників, ОСОБА_7 не є добросовісним набувачем квартири, оскільки він знав про те, що квартира є предметом спору. Крім того, на момент передачі квартири до статутного капіталу ТОВ «Асккорд», співзасновниками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діяла ухвала про накладення арешту на спірне майно. У свою чергу передача квартири в іпотеку свідчить про незаконний спосіб реалізації її частини, а не про добросовісність набуття у власність.

Представник ОСОБА_7 адвокат Давиденко В.В. в судовому засіданні заперечив проти вимог позову з підстав, викладених у відзиві. Пояснив, що його довіритель набув право власності на спірну квартиру на підставі платного договору та у період відсутності заборон й арештів. ОСОБА_7 не знав про існування рішення судів, про які згадує у позовній заяві ОСОБА_6 , а тому є добросовісним набувачем даної квартири. Адвокат звертав увагу, що позивач після набрання законної сили рішенням у справі № 295/2077/14-ц про витребування з чужого незаконного володіння 1/2 квартири АДРЕСА_1 до 2018 року не вчиняв жодних дій щодо реєстрації майна за собою.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні також заперечив проти задоволення позову ОСОБА_6 . На думку третьої особи, ОСОБА_6 відчужив частину спірної квартири за власною волею на підставі договору дарування, що і було зафіксовано у тексті останнього. ОСОБА_5 визнав, що в подальшому квартира була передана до статутного капіталу ТОВ «Асккорд».

Представник третьої особи ТОВ «Асккорд» та третя особа ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи ОСОБА_5 , дослідивши письмові матеріали даної справи та справи №278/785/15-ц, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що у червні 2012 року ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 приватизували квартиру АДРЕСА_1 та отримавши свідоцтва стали співвласниками квартири після реєстрації цього права 26.06.2012 в КП «Житомирське обласне МБТІ» Житомирської обласної ради.

27.06.2012 між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 був укладений договір дарування 1/2 частини зазначеної квартири, яка належала позивачу.

23.07.2012 між ОСОБА_9 і ОСОБА_5 був укладений договір купівлі продажу вказаної квартири.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.11.2013, залишеним у цій частині без змін рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23.12.2013 року, договір дарування від 27.06.2012 визнаний недійсним з моменту його вчинення.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2014 року по справі №295/2077/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції, ОСОБА_5 , треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Рогальська Р.І., приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. про витребування майна, скасування державної реєстрації та державну реєстрацію права власності, позовні вимоги задоволено: 1) витребувано у ОСОБА_5 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та повернуто її у власність ОСОБА_6 ; 2) скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на 1/2 частину даної квартири, набутої нею за договором дарування від 27.06.2012 року; 3) скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на 1/2 частину спірної квартири, набутої ним за договором купівлі-продажу квартири від 23.07.2012 року; 4) зобов`язано Реєстраційну службу Житомирського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2014 року залишено в силі.

Ухвалюючи зазначене судове рішення, суд першої інстанції, з яким погодився ВССУ, виходив з того, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 вибула з володіння ОСОБА_6 поза його волею, а тому позовні вимоги про витребування вказаної частини спірної квартири у відповідача ОСОБА_5 та повернення її у власність позивача із реєстрацією за ним права власності на 1/2 частини квартири підлягають задоволенню.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно з Актом приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного капіталу ТОВ «Асккорд» від 08.08.2014 року, ОСОБА_5 передав квартиру АДРЕСА_1 як майновий внесок до статутного капіталу ТОВ «Асккорд» на підставі протоколу №2 загальних зборів учасників зазначеного товариства від 08.08.2014.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20.11.2015 у справі №278/785/15-ц визнано мирову угоду, укладену 17.09.2015 року між ТОВ «Асккорд» та ОСОБА_7 на виконання виконавчого листа Житомирського районного суду Житомирської області №278/785/15-ц від 21.08.2015 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ТОВ «Асккорд» на користь ОСОБА_7 коштів в розмірі 660 000 грн., за умовами якої ТОВ «Асккорд» в рахунок боргу передало стягувачу ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.12.2018 за №148209414, за власником ОСОБА_7 на підставі мирової угоди, укладеної між останнім та ТОВ «Асккорд», та затвердженою ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20.11.2015 року проведено 22.02.2016 року державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Перелічені вище обставини були встановлені рішеннями судів у справах №№295/2077/14-ц, 295/17812/18, 295/4725/13-ц, 278/785/15-ц, що набрали законної сили, та не підлягають доказуванню у цій справі за №295/17705/19.

Крім того, зі змісту згаданої вище інформаційної довідки від 05.12.2018 за №148209414 також слідує, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. був посвідчений договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким в іпотеку було передана квартира АДРЕСА_1 . Сторонами іпотечного договору є ОСОБА_7 (іпотекодавець) та ОСОБА_8 (іпотекодержатель).

Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Як зазначено вище, судовими рішеннями встановлено, що спірне майно вибуло з володіння ОСОБА_6 поза його волею та підлягає витребуванню від добросовісного набувача в порядку п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

У постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-54цс17 зроблено висновок, що «право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Крім того, витребувати можна лише індивідуально визначене майно.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що спірна 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 не була виділена в натурі, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про необхідність відмови ОСОБА_6 у задоволенні його позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 18.11.2020 по справі 694/1726/18 та враховуються судом першої інстанції в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні його вимог по суті спору, судом не з`ясовувались та не досліджувались обставини пропуску або не пропуску ОСОБА_6 строку позовної давності.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 388 ЦК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Асккорд», адреса: м. Житомир, Київське шосе, 15-А .

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ОСОБА_8 , адреса, АДРЕСА_5 .

Дата складання повного судового рішення 13.04.2021

Суддя