Ухвала

07 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 2-7734/11

провадження № 61-19161ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровська міська рада, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності,

встановив:

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на свою користь 5 000 грн.

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , у якому просив визнати за ним право власності на будівлі та споруди: комплекс автомийки літ. Х-2, прибудови літ. Х1-1, загальною площею 474,9 кв.м; сходи літ. х, ганки літ. х1 - х6; нежитлову будівлю Ц-2, площею 145,8 кв.м, ганок літ. ц; навіси літ. Ч,Ф; автогазозаправочний пункт - стаціонарний літ. Ш-1, прибудову літ. Ш1-1, загальною площею 253,3 кв.м; нежитлову будівлю літ. Щ; огорожу № 1-4, очисні споруди № 7-9, газозаправний модуль з колонкою № 15, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , без прийняття в експлуатацію нерухомого майна; визнати його таким, що правомірно набув право власності на вказані будівлі та споруди; визнати його право власності на вказані будівлі та споруди таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом без прийняття в експлуатацію нерухомого майна.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на будівлі та споруди: комплекс автомийки літ. Х-2, прибудови літ. Х1-1, загальною площею 474,9 кв.м; сходи літ. х, ганки літ. х1-х6; нежитлову будівлю Ц-2, площею 145,8 кв.м, ганок літ. ц; навіси літ. Ч,Ф; автогазозаправочний пункт - стаціонарний літ. Ш-1, прибудова літ. Ш1-1, загальною площею 253,3 кв.м; нежитлову будівлю літ. Щ; огорожу № 1-4, очисні споруди № 7-9, газозаправний модуль з колонкою № 15, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , без прийняття в експлуатацію нерухомого майна.

Визнано ОСОБА_1 таким, що правомірно набув право власності на вказані будівлі та споруди.

Визнано право власності ОСОБА_1 на вказані будівлі та споруди таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом без прийняття в експлуатацію нерухомого майна.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2020 року (про відкриття апеляційного провадження та поновлення ОСОБА_6 строку на апеляційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року) та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року (за результатами апеляційного перегляду рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2011 року) у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Ухвалою від 01 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, а також продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання вимог вищевказаної ухвали заявником надіслано до Верховного Суду заяву про зменшення розміру судового збору за подання ним касаційної скарги до 1 320, 40 грн, а також надано докази відсутності доходів за 2020 рік.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи, те що ОСОБА_1 є позивачем за зустрічним позовом про визнання права власності на спірне майно, а також ним надано документи, які підтверджують його скрутний майновий стан, клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги підлягає задоволенню.

Підставами касаційного оскарження ухвали від 15 червня 2020 року та постанови від 24 листопада 2020 року Дніпровського апеляційного суду заявникзазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (провадження № 6-1328цс15), від 21 вересня 2016 року (провадження № 6-1512цс16), у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 442/778/10-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 2-881/07, від 03 липня 2019 року у справі № 203/642/14-ц, від 08 серпня 2019 року у справі № 490/12173/16, від 20 лютого 2019 року у справі № 522/3665/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Особа, яка подала касаційну скаргу заявила клопотання про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року до закінчення касаційного провадження.

Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення дії має містити обґрунтування необхідності зупинення дії рішення.

Дослідивши наведені в клопотанні про зупинення дії оскаржуваного рішення доводи, з урахуванням предмету спору та змісту оскаржуваного судового рішення, суд вважає, що заявником не вказано достатніх та обґрунтованих підстав для зупинення дії вказаного судового рішення і до касаційної скарги не додано доказів, які б підтверджували необхідність зупинення його дії.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору за подання ним касаційної скарги до 1 320, 40 грн задовольнити.

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 28 травня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков