Справа № 646/6904/17
№ провадження 2/646/185/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І. М.,

за участі секретаря Коммунарової А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 62 531,28 грн, яка складається із матеріального збитку завданого внаслідок ДТП у сумі 60 945,48 грн та витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 12887 від 03.05.2017 у сумі 1 585,80 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.09.2016 мало місце ДТП між автомобілем Сузукі, ( НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем Чері ( НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 . ДТП сталося з вини водія автомобіля ОСОБА_4 , тому позивач просить стягнути з останнього заподіяну майнову шкоду.

31.01.2018 заочним рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у сумі 60 945, 48 грн, витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 1 585, 80 грн та судовий збір.

22.12.2018 ухвалою суду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, вищевказане заочне рішення скасоване.

05.02.2019 ухвалою судді Шелест І. М. справу прийнято у своє провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

18.03.2019 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень відповідача зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на оплату експертизи в розмірі 1 585,80 грн, а наданий позивачем висновок експерта є недостовірним, оскільки експертиза проводилася без повідомлення та участі відповідача. Крім того відповідач заперечує проти заявленого розміру шкоди, оскільки позивач не підтвердив, що пошкодження на автомобілі під час проведення експертизи відповідали пошкодженням завданим автомобілю в результаті ДТП.

Також 18.03.2019 від відповідача до суду надійшов зустрічний позов, у якому позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 100 000,00 грн.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 11.09.2016 о 21:30 годині в м. Харкові на перехресті пр-ту Гагаріна та вул. Чугуївської між автомобілем Chery р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем Suzuki Grand Vitara р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 сталася ДТП. Протокол про адміністративне правопорушення було складено на обох водіїв. Дійсно, в діях відповідача ОСОБА_2 постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.03.2017 та постановою апеляційного суду Харківської області від 23.05.2017 встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, натомість в діях ОСОБА_1 суд дійшов висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Однак, ОСОБА_2 вважає, що відсутність постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду і що може підтвердити лише проведнення авто-технічної експертизи по справі. Зазначено, що неправомірними діями ОСОБА_1 ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, яку від оцінив у 100 000,00 грн.

01.04.2019 ухвалою суду прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди та здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

07.05.2019 від відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому він просить у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

В обґрунтування заперечень зазначено, що судовими рішеннями, які набрали законної сили було встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо?транспортної пригоди, а вина ОСОБА_1 такими рішеннями була повністю виключена. Тому шкода, заподіяна при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки має відшкодовуватися саме ОСОБА_2 як особою, з вини якої така шкода була заподіяна.

02.03.2020 ухвалою суду витребувано з Червонозаводського районного суду м. Харкова адміністративний матеріал по справі № 646/10995/16-п.

08.09.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити повністю.

Представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 проти задоволення первісного позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити повністю. Зустрічну позовну заяву підтримала, просила задовольнити, врахувати висновок експертизи, наданий позивачем за зустрічним позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що 11.09.2019 о 21:30 годині у м. Харкові на перехресті пр. Гагаріна та вул. Чугуївської мала місце ДПТ між автомобілем Suzuki Grand Vitara н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Chery н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

11.09.2016 посадовою особою органів поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 097952, згідно якого 11.09.2019 о 21:30 годині водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Chery A15 Amulet, н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі вздовж пр. Гагаріна, виїхав на смугу зустрічного напрямку, не надав перевагу в русі автомобілю Suzuki Grand Vitara н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 внаслідок чого допустив з ним зіткнення та порушив п. 11.3 ПДР України.

Також, 03.10.2016 посадовою особою органів поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 401828, згідно якого 11.09.2019 о 21:30 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Suzuki Grand Vitara р.н. НОМЕР_1 , не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Chery р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 чим порушив п. 12.1 ПДР України.

09.03.2017 Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/10995/16-п адміністративну справу у відношенні ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення. Адміністративну справу у відношенні ОСОБА_2 закрито в зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

23.05.2017 постановою Апеляційного суду Харківської області вищевказану постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.03.2017 залишено без змін.

З мотивувальної частини постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.03.2017 та постанови Апеляційного суду Харківської області від 23.05.2017 вбачається, що в даній дорожньо?транспортній пригоді, що мала місце 11.09.2016, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 11.3 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Але враховуючи строк накладення адміністративного стягнення за його вчинення на момент розгляду справи сплинув, провадження відносно ОСОБА_2 було закрито у зв`язку із нереабілітуючою обставиною - закінченням строків накладення адміністративного стягнення. В діях водія ОСОБА_1 порушень п. 12.1 ПДР України судом не встановлено, оскільки останній рухався з допустимою та безпечною швидкістю.

Таким чином, факт порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 11.3 ПДР України, та наявність причинного зв`язку між вказаним порушенням та ДТП від 11.09.2016, встановлені вищевказаним рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, а тому за правилами ст. 82 ЦПК України з урахуванням вимог ч. 6 цієї статті не підлягає доказуються при розгляді даної справи. Також вказаним рішенням встановлено та не підлягає доказуванню, що під час скоєння вказаного ДТП водій ОСОБА_1 вимог п. 12.1 ПДР України не порушував.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса № 12887 від 03.05.2017 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Suzuki Grand Vitara н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП (11.09.2016) становить 60 945,48 грн.

Вартість експертного автотоварознавчого дослідження № 12887 від 03.05.2017 складає 1 585,80 грн. Вартість експертизи сплачена замовником ОСОБА_1 , що підтверджується супровідним листом експерта О. М. Клюєва від 04.05.2017 № 12887 (т. 1, а.с. 4) та банківською квитанцією Приват Банку від 15.12.2016 (т. 1, а.с. 105).

З висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса від 27.02.2020 № 7/443СЕ?20 вбачається, що згідно свідчень водія ОСОБА_2 в діях водія «Suzuki Grand Vitara» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної події. В діях водія автомобіля «Chery» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної пригоди. В умовах даної події водій автомобіля «Suzuki Grand Vitara» ОСОБА_1 з заданого моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР України.

Стаття 1166 Цивільного кодексу визначає, що шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Аналізуючи матеріали справи у сукупності, суд вбачає причинний зв`язок між порушенням відповідачем ОСОБА_2 правил дорожнього руху, та спричиненням позивачу ОСОБА_1 матеріальних збитків у вигляді пошкодження належного йому автомобіля.

Перевіряючи обґрунтованість розміру матеріальної шкоди суд враховує, що оскільки розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначено висновком експерта № 12887 від 03.05.2017, виконаного на замовлення позивача за первісним позовом. Проведене ним експертне дослідження, на переконання суду, відповідає правилам, визначеним Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Обсяг та характер пошкоджень, зафіксованих експертом та відображених у висновку в цілому відповідає обсягу та характеру ушкоджень автомобіля позивача, зафіксованих уповноваженою особою органу поліції при складанні схеми місця ДТП від 11.09.2016. Належних та допустимих доказів, на спростування визначеного експертом у вказаному висновку розміру матеріальної шкоди, відповідачами суду не надано. Тому суд вважає, що позивачем доведено розмір майнової шкоди, завданої пошкодженням його автомобіля у розмірі 60 945, 48 грн.

Також позивачем доведено належними та допустимими доказами факт понесення та розмір витрат позивача на проведення вищевказаного експертного дослідження у сумі 1 585, 80 грн, які підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Доказів на підтвердження того, що на момент скоєння ДТП цивільна відповідальність водія транспортного засобу «Chery» р.н. НОМЕР_2 була застрахована за договором страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів матеріали справи не містять, сторонами таких доказів не надано.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, оскільки у відповідача ОСОБА_2 перед позивачем існує грошове зобов`язання із відшкодування шкоди завданої ДТП у сумі 60 945, 48 грн та витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 12887 від 03.05.2017 у сумі 1 585, 80 грн.

Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 640,00 грн.

В частині зустрічний позовних вимог суд виходить з наступного.

Умовами для покладення на особу обов`язку відшкодувати шкоду є: протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи; шкода як наслідок такої протиправної поведінки; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом порушень ним п. 12.3 ПДР України не складався.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач за зустрічним позовом та його представник посилаються на висновок експерта від 27.02.2020 № 7/443СЕ?20.

З вказаного висновку вбачається, що технічна можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Chery» водія автомобіля «Suzuki Grand Vitara» оцінена експертом на підставі інформації про швидкість руху автомобіля «Suzuki Grand Vitara» та момент виникнення небезпеки для руху, завданих замовником експертизи ОСОБА_2 . Тобто вказані вхідні дані ані в ході розгляду адміністративного матеріалу у справі про адміністративне правопорушення, ані в ході розгляду судом даної справи не встановлювалося, надані експерту для проведення дослідження документи та матеріали вказаних відомостей також не містять. Експертом не ставилося на вирішення питання щодо визначення таких даних, а експертне дослідження проведено та висновок здійснений згідно свідчень водія ОСОБА_2 .

Оскільки наданий позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 висновок експертизи був складений на підставі пояснень ОСОБА_2 , суд оцінює його критично. Вказаний висновок не є достовірним та достатнім доказом на підтвердження наявності або відсутності технічної можливості водія ОСОБА_1 уникнути зіткнення, а також наявності або відсутності причинного зв`язку між його діями та настанням даної ДТП. До того ж вказаний висновок не може бути підтвердженням ані факту заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди, ані наявності причинно?наслідкового зв`язку між діями водія ОСОБА_1 та моральною шкодою водію ОСОБА_2 . Таким чином, встановлені висновком обставини як не спростовують позовних вимог за первісним позовом, так і не підтверджують заявлені вимоги за зустрічним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні належними та достовірними доказами не доведено, що дії відповідача у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями, що не відповідали вимогам ПДР України, та перебували в причинному зв`язку з виниклою ДТП, а також не доведено належними та допустимими доказами, що позивачу за зустрічним позовом було завдано моральну шкоду діями відповідача за зустрічним позовом, а тому в даному випадку позовні вимоги за зустрічним позовом є безпідставними, і в їх задоволенні суд вважає за необхідне відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76?82, 263?265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, заподіяну в результаті дорожньо?транспортної пригоди, у сумі 60 945, 48 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 1 585, 80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640, 00 гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Сторони у справі:

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 16.04.2021.

Суддя І. М. Шелест