РІШЕННЯ

Іменем України

12 квітня 2021 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань Сергієнко В.С.

номер справи №637/1265/20 (2/637/68/21)

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників:

участь у справі приймали: позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

адвокат Томчук Д.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Шевченківської селищної ради Харківської області про перерозподіл частки у спільній власності, визнання права на частку у спільній власності,-

ВСТАНОВИВ :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про перерозподіл частки у спільній власності, визнання права на частку у спільній власності.

В судовому засіданні, позивачі просили їх уточнений позов задовольнити.

В обгрунтування позовних вимог зазначили, що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 05 травня 2000 року за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , яка позивалась до них була припинена

доля у спільному майні неповнолітнього ОСОБА_4 . З позивачів в солідарному порядку, враховуючи неможливість виділення в натурі на користь ОСОБА_5 стягнуто вартість 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в сумі 2687.33 грн. Вказана сума була сплачена ОСОБА_5 в повному обсязі. Остання виписалась з квартири та на початку 2000 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виїхали на постійне місце проживання до РФ. На теперішній час зв`язок з ними втрачений. В КБ «Шевченківське БТІ» були зареєстровані частки по 1/3 кожному за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , що також підтверджується довідкоюз відділу управління майном Шевченківської РДА.

У червні 2018 року із довідки КП «Шевченківське БТІ» їм стало відомо, що незважаючи на рішення суду квартира залишилася не переоформленою.

Звернувшись до державного реєстратора з приводу реєстрації вищевказаної квартири та отримали відмову, в зв`язку з тим, що іншу 1/3 частини квартири неможливо зареєструвати та рекомендовано звернутися до суду.

В адміністративному порядку вирішити дане питання не можливо. Тому звернулися до суду та просять поновити строк звернення до суду за захистом свого не визнаного права, прерозподілити частки у спільній сумісній власності на квартиру та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Адвокат з боку позивачів ОСОБА_6 позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач: представник Шевченківської селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги позивачів визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

11 січня 2021 року після усунення недоліків позивачем вказаних в ухвалі суду, постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 25 січня 2021 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги.

Окрім того за ініціативою суду по справі зроблені запити до Шевченківської ЦРЛ, поліцейського відділку поліції №1 (Шевченкове), та до Шевченківської селищної ради, для з`ясування місця проживання знаходження ОСОБА_5 , 1971 року народження.

Адвокат з боку позивачів ОСОБА_6 позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач: представник Шевченківської селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги позивачів визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Суд ,заслухавши пояснення адвоката Томчука Д.С., позивачів, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 ,виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла від 29 серпня 1996 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 , яке зареєстроване в КП «Шевченківське БТІ» за номером №10/943, що підтверджується також довідкою №47 КП «Шевченківське БТІ» від 27 липня 2018 року.

Згідно рішення виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Харківської області поштову адресу де знаходиться дана квартира вулицю Піонерська перейменовано на вулицю Покровська (а.с.10-14).

З рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 5 травня 2000 року вбачається, що в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 в рахунок 1/3 частини долі майна належній ОСОБА_4 стягнуті кошти в сумі 2687.33 грн.

Позивачами по справі дане рішення було виконано в повному обсязі, що свідчать на підтвердження наявні в справі докази, а саме: довідки, розписки, квитанції (а.с.27-30).

Рішенням №43272996 державного реєстратора прав на нерухоме майно від 01 жовтня 2018 року позивачам відмовлено у державній реєстрації прав на вказану квартиру. Для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 Цивільного кодексу України.

З урахуванням закріплених у п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачеві частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються

спільним майном інші співвласники - відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачеві за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачеві компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірного тягаря (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 р. у справі N 6-2925цс15).

За правилами ст. 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Статтею 328 зазначеного Кодексу передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 р. у справі N 6-2124цс15).

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість.

Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності.

Як , встановлено в судовому засіданні , відповідно до свідоцтва про права власності на житло № НОМЕР_1 , видане 29 серпня 1996 року ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_4 в рівних частинає є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

З рішення Шевченківського районного суду Харківської області області від 5 травня 2000 року , вбачається що за заявою колишньої дружини ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , враховуючи відсутність можливість виділення в натурі частки у спільній власності ,

вирішено питання щодо виплати ОСОБА_7 , яка діяла в інтересах неповнолітньої дитини , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно 1/3 частину, вартості квартирі

АДРЕСА_1 .

Рішення суду набуло законно сили. В матеріалах справи наявні квитанції, розписки щодо отримання ОСОБА_7 , яка діяла в інтересах ОСОБА_4 встановленої суми за рішенням суду.

Матеріали справи містять , інформацію з домової книги спірної квартири з якої вбачається ,що ОСОБА_5 , ОСОБА_8 зняти є реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 .

На запит суду ВПД№1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області повідомив ,що ОСОБА_5 про вчинення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 з 2000 року по теперішній час не зверталась.

Рішенням №43272996 державного реєстратора прав на нерухоме майно від 01 жовтня 2018 року позивачам відмовлено у державній реєстрації прав на вказану квартиру

Враховуючи викладене , а також те ,що спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 лютого 2016 р. у справі N 6-1500цс15).

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з того, що відповідачем не заявлено про застосування судом строків позовної давності, суд вважає можливим поновити строки звернення до суду з позовом за захистом свого невизнаного права.

Враховуючи зазначені обставини і доводи сторін , суд приходить до висновку, що на теперішній час частка у спільній власності ОСОБА_8 є припиненою , тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо перерозподілу часток між ними є доведеними та такими що підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Враховуючи позовні вимоги судові витрати суд залишає за рахунок позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 81, 200, 258-259, 263-265, 273 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. ст. 356, 357, 358, 364, 365 Цивільного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Шевченківської селищної ради Харківської області про перерозподіл частки у спільній власності, визнання права на частку у спільній власності - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк звернення до суду за захистом свого невизнаного права.

Перерозподілити частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження.

СУДДЯ