Ухвала

15 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 350/1588/19

провадження № 61-2296ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Берлогівської сільської ради, ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки і піклування Рожнятівської районної державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Рожнятівської районної державної адміністрації, про визнання недійсними та скасування рішень виконкому Берлогівської сільської ради та ордера на право отримання житлового приміщення, за зустрічним позовом Берлогівської сільської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , орган опіки і піклування Рожнятівської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у лютому 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у вищевказаній справі.

Разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, з посиланням на статтю 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та статтю 8 Закону України «Про судовий збір». Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2021 року в задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відмовлено, оскільки надані нею документи не характеризують її майновий стан та не можуть беззаперечно свідчити про недостатність її доходів для сплати судового збору за подання касаційної скарги. Цією ж ухвалою залишено касаційну скаргу без руху з наданням стоку для усунення недоліків, зокрема для сплати судового збору у розмірі 8 454,40 грн та надання уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного оскарження судового рішення, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

ОСОБА_1 надіслано матеріали на усунення недоліків, зокрема клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обгрунтовує тим, що сукупний розмір її доходу за 2020 рік складає 136 137,73 грн, що підтверджується довідкою Головного управління державної податкової служби в Івано-Франківській області від 23 березня 2021 року про суми виплачених доходів та утриманих податків. У клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що у разі відсутності підстав для звільнення її від сплати судового збору, просить зменшити його розмір.

Вивчивши доводи клопотання, суд приходить до висновку, що воно підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Водночас Верховний Суд враховує те, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку, що сплата судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 8 452,40 грн є надмірним тягарем для заявниці та вважає за можливе зменшити розмір судового збору до встановленого законом розміру, який сплачується фізичною особою при зверненні до суду із позовною заявою немайнового характеру (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Таким чином, заявниці необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 536,80 грн (1 921,00 грн х 0,4 х 200%).

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Крім того, Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 02 березня 2021 року в частині належного обґрунтування підстав касаційного оскарження.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Диспозиція статті 389 ЦПК України вимагає чіткого зазначення підстав касаційного оскарження, натомість зазначені в касаційній скарзі доводи зводяться до формальної незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції та до переоцінки вказаних обставин.

Оскільки, звернувшись із касаційною скаргою ОСОБА_1 заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, як на підставу касаційного оскарження судового рішення, не навела передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судового рішення, не надала уточненої редакції касаційної скарги на виконання ухвали Верховного Суду від 02 березня 2021 року, Суд вважає за можливе продовжити строк на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 березня 2021 року в цій частині.

За змістом частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений, в тому числі і за ініціативою суду.

Керуючись статтями 127, 136, 185, 392, 393 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити частково.

Зменшити розмір судового збору, що підлягає сплаті ОСОБА_1 за подання касаційної скарги на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29 липня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 січня 2021 року із 8 452,40 грн до 1 536,80 грн.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 травня 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині належного обґрунтування підстав касаційного оскарження до 17 травня 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков