ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 квітня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3837/20

Головуючий у першій інстанції Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/558/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Ніжинська міська об`єднана територіальна громада в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської об`єднаної територіальної громади в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ніжинської міської ради Чернігівської області, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Позов обґрунтовувала тим, що вищевказана квартира належала на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.02.1993 органом приватизації. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 фактичним власником спірної квартири в цілому став ОСОБА_4 , як єдиний спадкоємець першої черги за законом, прийнявши спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. За життя ОСОБА_4 склав заповіт на користь позивачки, яка прийняла спадщину в установленому законом порядку. Оформити документально спадщину ОСОБА_1 не змогла, оскільки онуки спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оспорили в суді законність вказаного заповіту, за результатами чого рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.03.2017 їм було відмовлено у задоволенні позову, рішення суду набрало законної сили. В подальшому нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.01.2021 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у порушення приписів законодавства, позивачкою не подано до суду разом з позовом як доказів подання нею заяви до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, так і доказів прийняття приватним нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Заявник зазначає, що з урахуванням ст. 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак, суд першої інстанції за відсутності належних доказів, не встановивши фактичні обставини у справі, дійшов неправильного висновку про те, що у позивачки були перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника - адвоката Єркіна М.М., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що неможливість оформлення позивачкою права власності на спірну квартиру внаслідок відсутності правовстановлюючих документів свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку.

Однак таких висновків районний суд дійшов із порушенням норм процесуального права зважаючи на таке.

Судом у справі встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , щодо якої виник спір, належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.02.1993 (а.с. 20 22).

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.05.1950 (а. с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла (а. с. 6, 59 зворот).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалась, згідно з довідкою виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 393 від 26.08.2020 на день смерті остання була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , протягом 6 місяців з дня смерті померлої у квартирі був зареєстрований та проживав її чоловік ОСОБА_4 (а.с. 23, 45-46).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер (а. с. 7, 59).

За життя, 22.08.2014, ОСОБА_4 складено нотаріально посвідчений заповіт, за яким все своє майно він заповідав позивачці ОСОБА_1 (а. с. 9, 63-64).

25.07.2016 приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М. до майна померлого ОСОБА_4 було заведено спадкову справу № 41/2016 за заявами онуків померлого ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про прийняття спадщини за правом представлення. 11.10.2016 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Балонська Т.О.(а.с. 18-19, 55-68).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.03.2017 у справі № 740/3887/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31.05.2017 та постановою Верховного Суду від 14.11.2018, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленського В.В. про визнання нікчемним заповіту, складеного від імені ОСОБА_4 і посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Зеленським В.В. 22.08.2014 за р. № 844 (а. с. 10-17).

Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38).

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права приватної власності на спірну спадкову квартиру, яка належала померлому ОСОБА_4 , ОСОБА_1 єдиним відповідачем зазначила Ніжинську міську раду Чернігівської області.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини звернулися його онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є його спадкоємцями за правом представлення. Саме останні оскаржували законність та дійсність складеного померлим ОСОБА_4 на ім`я позивачки заповіту та загалом заперечують право ОСОБА_1 на спадкування майна їх померлого діда.

Ухвалою суду першої інстанції від 14.09.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були залучені до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Позивачем клопотання про залучення їх до участі у справі в якості співвідповідачів не заявлялось.

За встановлених обставин Ніжинська міська об`єднана територіальна громада в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області, що визначена позивачем в якості відповідача, за наявності спадкоємців за законом, до вказаного спірного майна не має будь-якого відношення. Вирішення позову по суті щодо визнання права власності на спірну квартиру безпосередньо стосується прав, законних інтересів та обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємців померлого ОСОБА_4 , однак зазначене районним судом залишено поза увагою, останні до участі у справі як належні відповідачі (співвідповідачі) не були залучені.

У свою чергу, апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо залучення до участі в справі інших осіб як співвідповідачів чи заміни неналежного відповідача, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 642/6181/16-ц).

Доводи апеляційної скарги, які стосуються обґрунтованості позову, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору не підлягають перевірці за наявності процесуальних порушень та не впливають на висновок про необхідність відмови у задоволенні позову. Позов у справі за відсутності належного відповідача, співвідповідача не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.

Разом з тим, зазначені обставини не перешкоджають позивачці звернутися до суду з позовом до належних відповідачів відповідно до вимог процесуального закону.

Таким чином, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.01.2021 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за апеляційний розгляд справи в сумі 1 916,67 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2021 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ніжинської міської об`єднаної територіальної громади в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 1916 (одну тисячу дев`ятсот шістнадцять) грн 97 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2021 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко