Справа № 167/315/21
Номер провадження 2-з/167/4/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

19 квітня 2021 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

за участю секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку

в с т а н о в и в :

16 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та визнання за нею права власності на Ѕ частку вказаного будинку.

Разом із позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності. А також просить до набрання рішення у справі законної сили заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо даного майна.

Вказує, що відповідачем ОСОБА_3 будь-які права позивача на будинок не визнаються і останній може на власний розсуд розпорядитися спільним сумісним майном, оскільки будинок зареєстрований на ім`я відповідача. Відтак, невжиття заходів щодо арешту майна, на думку позивача, можуть в майбутньому утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд заяви здійснювався без повідомлення учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність безпосереднього зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору, що виник між сторонами є правовідносини з приводу поділу спільного майна подружжя, а саме: житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У поданій заяві про забезпечення позову вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення. Крім того, заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Так, позивач ОСОБА_2 покликається на те, що житловий будинок, Ѕ частку якого вона просить виділити їй у власність придбаний в період перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, та зареєстрований за ОСОБА_3 , а тому, відповідач може з метою невиконання судового рішення у даній справі відчужити належний йому на праві власності житловий будинок.

Разом з тим, за ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Суть позовних вимог позивача та їх об`єм, можливість відчуження відповідачем спірного будинку та можливість вільно ним розпорядитись, дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, якщо суд прийде до висновку про задоволення даного позову.

З огляду на вказане, посилання позивача на те, що існує ймовірність виникнення труднощів при виконанні рішення суду та реальна загроза його невиконання в майбутньому, є обґрунтованими з урахуванням тієї обставини, що спірне нерухоме майно знаходиться у приватній власності відповідача і він має можливість ним розпоряджатися, а застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на це спірне майно є виправданим у цьому випадку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву в частині забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку - залишити без задоволення, оскільки задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок виключає можливість у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку.

Згідно з ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на праві власності належить ОСОБА_3 .

Ухвалу до негайного виконання направити до Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Про результати виконання ухвали Рожищенський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) необхідно повідомити суд.

В решті вимог заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту підписання ухвали. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Дата складення повного тексту ухвали 19 квітня 2021 року.

Суддя І. Т. Гармай