Справа № 492/1105/20
Провадження № 2-з/492/9/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2021 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області в складі:
Головуючого - судді Череватої В.І.,
за участю секретаря судового засідання Каширної О.Г.,
розглянувши заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Карагяура Віктора Івановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_3 , третя особа державний нотаріус Арцизької районної державної нотаріальної контори Панашенко Ігор Петрович про визнання незаконними та скасування розпоряджень адміністрації, визнання недійсним сертифікату про право на земельну частку (пай), свідоцтва про право на спадщину за законом та договору оренди землі, скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Арцизька районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -
Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвокат Карагяур В.І.,
Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 адвокат Бабенко В.В.,
В провадженні Арцизького районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_3 , третя особа державний нотаріус Арцизької районної державної нотаріальної контори Панашенко Ігор Петрович про визнання незаконними та скасування розпоряджень адміністрації, визнання недійсним сертифікату про право на земельну частку (пай), свідоцтва про право на спадщину за законом та договору оренди землі, скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Арцизька районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.
18.08.2020 р. справа отримана Арцизьким районним судом Одеської області, відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу розподілено судді Череватій В.І.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.
Ухвалою суду від 31.08.2020 року провадження у справі відкрито.
Ухвалою суду від 24.11.2020 року, вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Арцизька районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_3 , третя особа державний нотаріус Арцизької районної державної нотаріальної контори Панашенко Ігор Петрович про визнання незаконними та скасування розпоряджень адміністрації, визнання недійсним сертифікату про право на земельну частку (пай), свідоцтва про право на спадщину за законом та договору оренди землі, скасування державної реєстрації.
Дослідивши заяву, подану представником позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до наступного.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами, встановленими частиною 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Так, відповідно до п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01 січня 2020 року, не допускається: купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.
Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01 січня 2020 року, в порядку, визначеному цим Законом.
Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
31 березня 2020 року Верховною радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обігу земель сільськогосподарського призначення», відповідно до якого можливість продажу земель сільськогосподарського призначення запроваджено з 01 липня 2021 року.
Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.
Згідно пункту 4.2.1.б зазначеного договору, серед іншого, землекористувач має право відчужувати та передавати у порядку спадкування право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб на свій розсуд у порядку, визначеним ЦК України та ЗК України.
Беручи до уваги предмет спору, суд вважає за можливе задовольнити вимоги представника позивача ОСОБА_4 щодо забезпечення позову у обраний ним спосіб повністю, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами.
Задовольняючи заяву у повному обсязі, суд виходить з того, що вимога щодо забезпечення позову, а саме накладення арешту на земельну ділянку, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.
У зв`язку з тим, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його задоволення, суд дійшов висновку про задоволення заяви.
Суд звертає увагу, що вказаний вид забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.
При розгляді заяви про забезпечення позову слід враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.
Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до абзацу 3 пункту 4 наведеної вище постанови Пленуму, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій щодо відчуження спірного майна, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь заявника, та врахувавши, що спосіб забезпечення шляхом накладення арешту на спірну ділянку є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову.
З урахуванням наведеного роз`яснення, що міститься в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р., суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову, а саме шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, з метою не порушення права на володіння та користування майном. Такий захід не зашкодить істотним чином правам та інтересам відповідача, оскільки він не обмежуються у володінні та/або у користуванні своїм майном, а обмежується виключно в праві розпорядження таким майном.
Обраний захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК Українит і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.
На думку суду, запропонований представником позивача ОСОБА_4 захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту є доцільним в рамках даної справи. Таке забезпечення позову, враховуючи його предмет, можна вважати співмірним із заявленими вимогами.
Згідно з ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Карагяура Віктора Івановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_3 , третя особа державний нотаріус Арцизької районної державної нотаріальної контори Панашенко Ігор Петрович про визнання незаконними та скасування розпоряджень адміністрації, визнання недійсним сертифікату про право на земельну частку (пай), свідоцтва про право на спадщину за законом та договору оренди землі, скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Арцизька районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 151 153 ЦПК України, суд -
Заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Карагяура Віктора Івановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_3 , третя особа державний нотаріус Арцизької районної державної нотаріальної контори Панашенко Ігор Петрович про визнання незаконними та скасування розпоряджень адміністрації, визнання недійсним сертифікату про право на земельну частку (пай), свідоцтва про право на спадщину за законом та договору оренди землі, скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Арцизька районна державна нотаріальна контора Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом задовольнити повністю.
Направити ухвалу про забезпечення позову для виконання учасникам справи та до Центру надання адміністративних послуг при Арцизькій міській раді Болградського району Одеської області.
Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Повний текст ухвали суду складений 14 квітня 2021 року.

Суддя

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області