Справа № 599/532/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2021 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В.Г. при секретарі Грицай О. П., за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Зборівської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання її дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Присівці, Зборівського району, Тернопільської області, Україна разом з нею. В обґрунтування позову зазначила, що з 07.07.2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 , шлюб розірвано рішенням Зборівського районного суду від 30 серпня 2018 року. З моменту припинення шлюбу, дочка постійно проживає з матір`ю. Позивач змушена звернутись до суду, щоб вирішувати дрібні побутові потреби доньки, зокрема, обрання лікувальних та навчальних закладів для розвитку.

Представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позові та просила їх вимоги задоволити.

Відповідач в суді визнав позовні вимоги та просив їх задоволити, так як для підтримання задовільного стану здоров`я та навчального розвитку доньки, необхідно визначити її місце проживання разом з матір`ю.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 01.10.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у графі батьки зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч.1 ст.161 СК України).

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, те, що матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дитини, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в інтересах дитини, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150, 155, 157, 164, 166, СК України, ст.ст. 6-13, 81, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Присівці, Зборівського району, Тернопільської області, Україна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Зборівський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 15 квітня 2021 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В.Г.