465/7447/18
6/465/116/21
Ухвала

Іменем України

16.04.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі судового засідання Беньо М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву боржника про відстрочку виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 08.10.2019р. у цивільній справі № 465/7447/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яким задоволено позовні вимоги позивача пропро стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Боржник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду від 08.10.2019р. у цивільній справі № 465/7447/18 за позовом ОСОБА_1 до нього, ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики. Заяву мотивує тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08.10.2019 року у справі № 465/7447/18 ухвалено стягнути з нього, ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , суму коштів за розписками в розмірі 255 485,20 грн. та судовий збір в розмірі 2554,85 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням боржник оскаржив його до апеляційної інстанції.

Відповідно до постанови від 21 січня 2021 року, Колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2019 року, залишено без змін. Відтак, вказане рішення набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення суду, постановою приватного виконавця Ільчишин Л.В. відкрито виконавче провадження ВП № 62425148.

В ході розгляду вказаного подання, боржник та його предстаник подали до суду заяву про відстрочку виконання рішення.

Ухвалою Франківського районного суду м. Льволва від 26 березня 2021 року подання приватного виконавця задоволено. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Дана ухвашла оскаржена боржником в апеляційному порядку.

У своїй заяві про відстрочку виконання судового рішення, боржник зазначає, що вказана сума коштів, яка стягнута судом, станом на сьогоднішній день, становить для нього надмірний тягар, у зв`язку з існуванням обставин, які істотно ускладнюють виконання судового рішення. При цьому, покликається на витяги з медичної карти, починаючи з 2018 року та зазначає, що він постійно хворіє (гіпертонічна хвороба І ступеня, тахікардія, гостра сечокам"яна хвороба, остеохондроз шийного відділу хребта, подагра, тощо), у зв`язку з цим, змушений постійно лікуватися та витрачати на це значні суми коштів. Зважаючи на вказані захворювання, в умовах загальнодержавного карантину внаслідок гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, він також позбавлений можливості працювати та не має доходів, що зокрема підтверджується відомостями з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 17.03.2021. Враховуючи наведене, він та члени його сім`ї, знаходяться у важкому матеріальному становищі і наразі не мають можливості повернути суму боргу стягувачу. Відтак, просить постановити ухвалу про відстрочку виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 08.10.2019 року у справі №465/7447/18 на один рік.

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, надали аналогічні пояснення викладені в заяві про відстрочку рішення суду. Також вказують, що він, боржник, має наміри повернути борг, для цого навіть працевлашувався. у підтвердження цьому надав довідку про те, що він працює в ПП "Ваш дім сервіс" з 01 березня 2021 року і його місячна заробітна плата становить 15001, 17 грн. Разом з тим, даних коштів йому не дорстатньо щоб віддавати присуджений борг та погашати кредити перед банками та фінансовими установима, які у нього існують, оплачувати лікування дочки та навчання дрогої дочки. У підтвердження цьому надав квитанції про сплату кредитів та частову оплату навчання, загальна сума якого становить 60000 грн. Як боржник, так і його представник в судовому засіданні зазначають, що він, ОСОБА_2 , бажає виконувати рішення суду, однак у зв"язку з тяжким матеріальним становищем сімї , не має змоги виплатити борг у повному обсязі. Присить суд врахувати, що він є хворим, має кредити в банківських установах, на його утримання перебуває родина.

Стягувач у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 заперечила заяву про відстрочку виконання рішення. Звернула увагу суду на те, що в заявника було достатньо часу для того, щоб виконати рішення суду, або хоча б розпочати. Заявник свідомо не сплачує борг, не вчиняє жодних дій, які б свідчили про його наміри виконати рішення суду, яке набрало законної сили в добровільному порядку. Посить суд звернути увагу, що у неї на даний час теж скрутне матеріальне становище , у неї на утриманні батько інвалід, вона саме не працевлаштована, а тому змушена брати кредит. Натомість боржник не бажає повертати їй кошти, шукає різні варіанти щоб уникнути повернення боргу. У тойже час має кошти на оплату адвоката, та інші оплати за апеляцйні скарги. Боржник міг би перепозичити кошти та повернути їй.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи, суд встановив наступне.

За змістом ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу, або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу, або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Заочним рішення Франківського районного суду м. Львова від 08.10.2019р., яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21.01.2021р., позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено, стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму коштів за розписками від 10.12.2015 року та 12.06.2018 року у сумі 255485 ( двісті п`ятдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) гривень 20 копійок, стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2554 ( дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 85 копійок.

19 червня 2020 року Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист на підставі якого 25 червня 2020 року відкрито виконавче провадження № ВП № 62425148.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист був виданий на примусове виконання рішення суду, яке набрало законної сили та не було добровільно виконано боржником.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 129-1 Конституції України закріплено те, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЗУ "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними, такими що не залежать від волі сторін. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 21 лютого 2019 у справі № 2-54/08.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Суд критично оцінює пояснення боржника про бажання добровільно виконати рішення суду, оскільки з досліджених матеріалів справи вбачається, що скаржнику достеменно було відомо про те, що існує рішення суду про стягнення з нього заборгованості, однак таке боржником не виконувалося та не вживалося жоднпих заходів до його виконання. Обставини, на які покликається заявник, не є тими обставинами, які об"єктивно впливають на виконання рішення суду.

Рішення суду про стягнення боргу ухвалено 08.10.2019р. Суд не бере до уваги як докази долучені до матеріалів справі витяги з медичної картки, оскільки такі витяги містять дані про періодичні загальні захворювання, які були до ухвалення судом рішення, крім того, вони не містять даних про те, що боржник страждає на тяжкі хвороби, які б унеможливлювали виконання ним рішення суду про стягнення боргу.

Щодо доводів боржника про наявніть в нього кредитів, то такі суд до уваги не бере, оскільки як вбачається з долучених копій банківських виписок, лише після ухвалення рішення судом першої інстанції, а відтак ухвалення Львівським апеляційним судом постанови про залишення в силі рішення Франківського районного суду м. Львова про стягнення боргу, боржник активно почав вчиняти дії щодо погашення банківської заборгованості, однак не вчинив жодних дій по поверненню боргу стягувачу ОСОБА_1 .

Доводи боржника про оплату навчання його доньки судом не приймаються, зважаючи на те, що боржником до матеріалів заяви долучено документ, які свідчить про те, що його донька навчається на денній формі нвчання, є повнолітньою і працездатною. Що стосується лікування іншої дочки то така перебуває в шлюбі, а окрім того теж є повнолітньою та працездатною особою. Отже дві дорослі дочки, можуть самостійно організовувати своє життя. Відтак, бажання боржника діяти на користь своєї сімї але на шкоду стягувача, суд розцінює як небажання повертати борг та виконувати судове рішення.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», роз"яснив, що задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту.

Відтак, зважаючи на вищенаведене, та досліджені судом доводи заяви про відстрочку виконання судового рішення на один рік, суд не знаходить достатніх аргументів боржника , якіб можна було визнати винятковими та такими, що ускладнюють чи виключають обовязок повернення боргу.

У той же час, суд враховує матеріальне становище стягувача, яке за оцінкою суду жодним чином не є кращим за матеріальне становище боржника.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що у заяві ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 08.10.2019 р. у цивільній справі № 465/7447/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики слід відмовити за бдезпідставністю такої.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 259, 260, 263, 435 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 08.10.2019 р. у цивільній справі № 465/7447/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі через суд першої інстанції.

Суддя В. Кузь