ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/911/21 Справа № 204/3996/20 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Петешенкової М.Ю., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки за прострочення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2020 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки за прострочення аліментів.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки за прострочення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 75000 грн та пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 22900 грн, а всього 97900 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот) грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (сорок) копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року, а рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8,52-53).

З 27 лютого 2017 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська розірвано (а.с.52-53).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самостійного доходу не мають, проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с.11).

Діти мають незадовільний стан здоров`я, ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом, а ОСОБА_4 має наступні діагнози: бронхіальна астма, персистуючий середньоважкий перебіг, період ремісії ДН 0. Алергічний риніт, період ремісії. Хронічний компенсований тонзиліт, період ремісії. Дисфункція сфінктера Одді за панкреатичним типом (а.с.18-22).

27 лютого 2019 року сторони уклали договір, посвідчений 27 лютого 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Красотою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за №365, згідно п.1.5. якого відповідач зобов`язався сплачувати аліменти на утримання дітей, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також брати участь у додаткових витратах на їх утримання (а.с.9-10).

Пунктом 3.1. вказаного договору встановлено, що виплата аліментів здійснюється не пізніше 10 числа поточного місяця за минулий місяць. Сплата аліментних платежів починається з березня 2019 року.

Пунктом 3.5. договору визначено, що в разі прострочення виплати відповідач сплачує пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Даний договір вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення (п.5.1.).

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно зі ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем не сплачуються аліменти на утримання дітей, визначених договором від 27 лютого 2019 року.

З урахуванням умов договору про сплату аліментів на дітей заборгованість за аліментами на утримання доньки ОСОБА_3 за період з березня 2019 року по травень 2020 року станом на 01 червня 2020 року складає 37500 грн.

З урахуванням умов договору про сплату аліментів на дітей заборгованість за аліментами на утримання доньки ОСОБА_4 за період з березня 2019 року по травень 2020 року станом на 01 червня 2020 року складає 37500 грн.

Таким чином, заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньок у відповідача складає 75000 грн. (37500+37500).

Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

А тому, колегія суддів приймає розрахунок наведений судом першої інстанції стосовно пені за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по травень 2020 року у розмірі 182600,00 грн., оскільки він є вірний та проведений з дотриманням вимог чинного законодавства, однак, оскільки розмір неустойки перевищує 100% заборгованості, яка складає 75000 грн., розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дочок відповідно до норм ст.196 СК України підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме у розмірі 22900 грн.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 75000 грн. та пеня (неустойка) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дочок у розмірі 22900 грн., а всього 97900 грн.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції не надав оцінку діям позивача, які розцінюються як порушення умов Договору від 27.02.2019 року і діючого законодавства, колегія суддів вважає недоречними, оскільки в даному провадженні не розглядається питання щодо порушення умов договору укладеними батьками, а вирішується питання про утримання дітей.

Доводи апелянта, що після укладення Договору від 27.02.2019 року він сплачував аліменти на дітей, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача про отримання грошової суми та потім декілька разів сплачував аліменти особисто позивачу, колегія суддів вважає недоведеними, оскільки апелянтом не надано будь-яких доказів на підтвердження зазначеного.

Посилання апелянта, що судом першої інстанції не з`ясовано дійсної причини несплати в подальшому аліментів ним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в апеляційній скарзі апелянт також не зазначає причину несплати аліментів.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді М.Ю.Петешенкова

В.С.Городнича