печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8232/21-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати кредитний договір №570236, укладений ним та Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк) недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій із застосуванням наслідків недійсності правочину; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором №570236, з урахуванням визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони уклали договір за кредитною лінією №570236, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак Банк не надіслав точної суми заборгованості за договором. Крім того, позивач звертався до АТ КБ «Приватбанк» з претензією та проханням здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором із урахуванням визнання кредитного договору кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій, однак відповіді не отримав.

Разом з тим, позивач не отримував від банку примірник Умов та Правил надання банківських послуг, а підписував лише тільки анкету-заяву, тому які саме Умови та Правил надання банківських послуг мав на увазі відповідач під час підписання позивачем анкети-заяви не відомо.

Крім того, відповідач нараховує позивачу неустойку та штрафи за порушення виконання договору, в той час як одночасне нарахування штрафу та пені за невиконання умов договору суперечить вимогам чинного законодавства.

В той же час, Банк самостійно змінював та встановлював кредитний ліміт та умови кредитування, які позивач не підписував.

На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову.

До позовної заяви позивач додав клопотання про витребування від відповідача оригіналу кредитного договору та розрахунку заборгованості за кредитним договором на момент звернення.

Крім того, позивач до позовної заяви подав заяву про розгляд справи без його участі.

Ухвалою судді від 19 лютого 2021 року в справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» копію кредитного договору за кредитною лінією №570236, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

06 квітня 2021 року до суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказав про те, що заперечує проти позову в повному обсязі, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, представник відповідача вказував на те, що позивач стверджує, що сторонами було укладено кредитний договір, однак не вказує дати укладення кредитного договору. Разом з тим, позивач неодноразово підписувалися анкети-заяви у банку починаючи з 26 травня 2008 року щодо уточнення інформації, про приєднання до Умов та Правил надання кредиту, тому твердження позивача про неознайомлення з Умовами та Правилами надання кредиту є необґрунтованими.

Ураховуючи те, що кредитний договір було укладено сторонами у 2008 році, тому позивач пропустив позовну давність щодо звернення до суду із зазначеним позовом та у разі наявності підстав для задоволення позову, представник відповідача просить про застосування позовної давності.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини та приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд установив, що 26 травня 2008 року ОСОБА_1 подав до АТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву про відкриття рахунку та надання банківських послуг та надання кредитного ліміту в сумі 1500 грн за базовою процентною ставкою 3% на місяць із розрахунку 360 днів.

19 листопада 2012 року ОСОБА_1 подав Банку додаткову інформацію та 24 червня 2020 року подав до Банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст.641,644 Цивільного кодексу України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до частини першоїстатті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначав, що не був ознайомлений з Умовами та Правила надання банківських послуг і Тарифів кредиту, однак з дати подання анкети-заяви 26 червня 2008 року протягом дії вказаного кредитного договору не звертався до банку з пропозицією щодо внесення будь-яких змін до запропонованої до підписання редакції кредитного договору, за роз`ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

Крім того, на підтвердження викладених обставин, на яких ґрунтуються вимоги позову, позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що АТ КБ «Приватбанк» нараховує одночасно неустойку та штрафи за порушення виконання договору та самостійно встановлює та змінює розмір відсотків та кредитного ліміту.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави визнання недійсним кредитного договору в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи предмет та підстави позову, заявлені вимоги, а також те, що в даному випадку позивач не довів обставин та підстав, за яких суд може визнати кредитний договір частково недійсним слід дійти висновку про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк»

Крім того, позивач неодноразово подавав до Банку анкети-заяви та уточнюючу інформацію щодо кредитного договору та виконував Умови та Правила, що розміщені на сайті відповідача.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, передбачений нормами чинного цивільного законодавства.

Ураховуючи те, що позивач не довів того, що відповідач нараховує йому одночасно неустойку та штрафи за порушення виконання договору, а також наявність самої заборгованості за кредитним договором, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором №570236, з урахуванням визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій є необґрунтованими.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 22, 24, 55, 57, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 1-16, 22, 203, 215, 626-628, 641, 644, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15 квітня 2021 року.

Суддя О.Л. Бусик