Провадження № 2/761/2962/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила суд стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва на користь ОСОБА_1 63 590,44 грн (шістдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто гривень 44 коп.) середнього заробітку (з урахуванням індексації) за період з 21.08.2019 по 30.07.2020 - за час вимушеного прогулу та час затримки негайного виконання постанови Київського апеляційного суду від 15.06.2020 у справі № 761/8333/18 про поновлення ОСОБА_1 на роботі; стягнути на свою користь судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 була звільнена наказом Комунального некомерційного г:ллриємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва № 122-к від 05.02.2018 з посади лікаря-кардіолога кардіологічного кабінету Філії № 1 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва () з 05.02.2018. Постановою Київського апеляційного суду від 15.06.2020 у справі № 761/8333/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.09.2019 у справі № 761/8333/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно- діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково. Було скасовано повністю рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2019 у справі № 761/8333/18 та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва № 122-к від 05.02.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади та наказ Комунального некомерційного підприємства «Консультативно- діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва № 136 від 29.11.2017 в частині встановлення нового графіку роботи ОСОБА_1 . Поновлено з 05.02.2018 ОСОБА_1 на посаді лікаря-кардіолога кардіологічного кабінету Філії № 1 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва на 0,5 ставки на умовах неповного робочого тижня з графіком роботи - на другій зміні по парним числам робочих днів. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно- діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва на користь ОСОБА_1 30 799,31 грн заробітної плати з індексацією за час вимушеного прогулу з 05.02.2018 по 20.08.2019 з відрахуванням із цієї суми при її виплаті належних до сплати податків та обов`язкових платежів. Також було допущено до негайного виконання рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді лікаря-кардіолога кардіологічного кабінету Філії № 1 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва на 0,5 ставки на умовах неповного робочого тижня з графіком роботи - на другій зміні по парним числам робочих днів. Разом із тим, як вбачається із постанови Київського апеляційного суду, ним ухвалено рішення про стягнення такого заробітку за період з 05.02.2018 по 20.08.2019. тож, на переконання позивачки, вона додатково має право на отримання середнього заробітку за проміжок часу з 21.08.2019 по 15.06.2020. На підставі вищевикладеного позивачка звернулася з відповідним позовом до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2020 року матеріали позовної заяви було передано для розгляду ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача - адвокат Висіцька І.В. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києвав судове засідання своїх представників не направили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2019 року та Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року було встановлено наступне.

Наказом № 13-К від 01 листопада 2013 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду лікаря-кардіолога кардіологічного кабінету Філії №1 Комунального підприємства «Консультативно-діагностичного центру» Шевченківського району міста Києва на 0,5 вакантної ставки в порядку переведення з поліклініки №1 Шевченківського району міста Києва з посадовим окладом згідно із штатним розписом.

29 листопада 2017 року відповідачем з метою якісного надання медичних послуг населенню було прийнято наказ «Про зміни в організації праці» № 136, згідно з якого працівникам кардіологічного кабінету Філії №1 було встановлено робочий час з 8:00 до 16:51 та затверджено графік обліку робочого часу.

Листом від 30 листопада 2017 року ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом № 136 від 29 листопада 2017 року, попереджено про зміну в організації праці, відповідно до якого Філія №1 повинна працювати за новим графіком та про можливість припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України в разі відмови позивача від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

22 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з заявою у відповідь на вказаний лист, в якому повідомила відповідача, що вважає наказ № 136 від 29 листопада 2017 року, новий графік та попередження про припинення її трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП незаконними та необґрунтованими. До вказаної заяви вона долучила копію консультативного висновку № 600 від 19 січня 2018 року, виданого державною установою «Національний науковий центр «Інститут кардіології ім. акад. М.Д. Стражеска» НАМН Україна.

Наказом № 122-к від 05 лютого 2018 року ОСОБА_1 було звільнено з посади з 05 лютого 2018 року згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.

09 лютого 2018 року позивач отримала наказ відповідача № 122-к від 05 лютого 2018 року про звільнення з посади з 05 лютого 2018 року згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.

З 02 лютого 2018 року до 09 лютого 2018 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, стати до роботи визначено 10 лютого 2018 року.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Консультативно-діагностичного центру» Шевченківського району міста Києва середня заробітна плата ОСОБА_1 за останні 2 місяці роботи складає 1603,5 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2019 року позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.06.2020 у справі № 761/8333/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19.09.2019 у справі № 761/8333/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно- діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково. Було скасовано повністю рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2019 у справі № 761/8333/18 та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва № 122-к від 05.02.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади та наказ Комунального некомерційного підприємства «Консультативно- діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва № 136 від 29.11.2017 в частині встановлення нового графіку роботи ОСОБА_1 .

Поновлено з 05.02.2018 ОСОБА_1 на посаді лікаря-кардіолога кардіологічного кабінету Філії № 1 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва на 0,5 ставки на умовах неповного робочого тижня з графіком роботи - на другій зміні по парним числам робочих днів.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно- діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва на користь ОСОБА_1 30 799,31 грн заробітної плати з індексацією за час вимушеного прогулу з 05.02.2018 по 20.08.2019 з відрахуванням із цієї суми при її виплаті належних до сплати податків та обов`язкових платежів.

Було допущено до негайного виконання рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді лікаря-кардіолога кардіологічного кабінету Філії № 1 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва на 0,5 ставки на умовах неповного робочого тижня з графіком роботи - на другій зміні по парним числам робочих днів.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до правового висновку, відображеного в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18 лютого 2020 року в справі № 917/154/15, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 06 лютого 2020 року в справі № 922/5787/15, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі 923/1382/16 та багатьох інших: «Преюдицію утворюють ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

Згідно з постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16: «Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдиціальне значення мають рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

Судом встановлено, що відповідач виконав постанову Київського апеляційного суду від 15.06.2020 у справі № 761/8333/18 та поновив ОСОБА_3 на роботі 30.07.2020 наказом Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва № 790-к/тр від 30.07.2020.

Таким чином, було затримано виконання рішення Київського апеляційного суду від 15.06.2020 у справі № 761/8333/18, яке підлягало негайному виконанню, на 46 днів.

Відповідно до положень ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до положень статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Таким чином, право на працю та захист від незаконного звільнення гарантується Конституцією України, у зв`язку із чим, за переконанням Позивача, реалізація зазначеного конституційного права та гарантій працівника полягає в обов`язку роботодавця неухильно дотримуватися вимог трудового законодавства у правовідносинах з працівником, забезпечувати гарантії, що надані працівнику трудовим законодавством. Безпосередній захист прав працівника судом у випадку порушення роботодавцем трудового законодавства гарантовано Конституцією України.

Згідно статті 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до положень статті 5 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За змістом ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу за період з 21.08.2019 по 15.06.2020 та за час затримки виконання рішення Київського апеляційного суду з 16.06.2020 по 30.07.2020, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. за N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», надалі за текстом Постанова № 100, вона застосовується, серед іншого, у випадках вимушеного прогулу. Відповідно до п. 2 Постанови № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Положеннями пункту 3 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Пунктом 5 Порядку визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, розрахунок середньої заробітної плати здійснюється виходячи із середньоденного заробітку помноженого на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

У своїй позовній заяві позивачка надає розрахунок середньоденної заробітної плати Позивача для обчислення заборгованості заробітної плати за час вимушеного прогулу, відповідно до якого сума дорівнює: 4 200 грн (2 100 + 2 100): 21 день (10 + 11) = 200 грн.

Однак суд не погоджується з вказаним розрахунком оскільки, як вже було встановлено судами в рамках розгляду цивільної справи №761/8333/18, що середня заробітна плата ОСОБА_1 за останні 2 місяці роботи складає 1 603,50 грн.

А відтак вірним буде розрахунок:

3 207, 00 грн ( 1603,50 грн + 1603,50 грн): 21 день (10 + 11) = 152,71 грн.

За таких обставин, середньоденна заробітна плата Позивачки становить 152,71 гривень, де: 3 207, 00 (загальна сума з/п Позивачки за останні два місяці роботи) / (поділити) на 21 (кількість відпрацьованих робочих днів за останні два місяці роботи) = 152,71 гривень - середньоденна заробітна плата Позивачки.

Згідно пункту 8 Порядку, для визначення середнього заробітку, що підлягає стягненню на користь Позивачки, необхідним є помножити середньоденний заробіток, який становить 152,71 гривень на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком складається з:

Серпень 2019 року - 04 днів;

Вересень 2019 року - 11 днів;

Жовтень 2019 року - 11 днів;

Листопад 2019 року - 10 днів;

Грудень 2019 року - 11 днів;

Січень 2020 року - 11 днів;

Лютий 2020 року - 10 днів;

Березень 2020 року - 11 днів;

Квітень 2020 року - 11 днів.

Травень 2020 року - 09 днів.

Червень 2020 року - 11 днів.

Липень 2020 року - 11 днів.

Таким чином, розмір середньої заробітної плати ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу за період з 21.08.2019 по 15.06.2020 та за час затримки виконання рішення Київського апеляційного суду з 16.06.2020 по 30.07.2020 становить 18 477,91 грн.

Щодо індексації заробітної плати ОСОБА_4 за період з 21.08.2019 по 30.07.2020 судом було встановлено наступне.

Також суд враховує положення ст. 34 Закону України «Про оплату праці», згідно якої компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно то індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці грошове забезпечення-); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Аналогічне положення закріплено в ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Постанови КМУ від 21.02.2001 № 159, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з 01 січня 2001 року.

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Своєчасно не отриманий з вини громадянина дохід компенсації не підлягає. Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Індексація за серпень 2019 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з вересня 2019 року по березень 2021 року включно: 1,007 х 1,007 х 1,001 х 0,998 х 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 110,7 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 110,7% - 100,0% = 10,7%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 610,84 грн. х 10,7/100 = 65,36 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за серпень 2019 року у розмірі 65,36 грн.

Індексація за вересень 2019 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з жовтня 2019 року по березень 2021 року включно: 1,007 х 1,001 х 0,998 х 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 109,9 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 109,9% - 100,0% = 9,9%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 679,81 грн. х 9,9/100 = 166,30 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за вересень 2019 року у розмірі 166,30 грн.

Індексація за жовтень 2019 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з листопада 2019 року по березень 2021 року включно: 1,001 х 0,998 х 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 110,1 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 110,1% - 100,0% = 10,1%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 679,81 грн. х 10,1/100 = 169,66 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за жовтень 2019 року у розмірі 169,66 грн.

Індексація за листопад 2019 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з грудня 2019 року по березень 2021 року включно: 0,998 х 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 110,7 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 109,0% - 100,0% = 9,0%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 527,10 грн. х 9,0/100 = 137,44 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за листопад 2019 року у розмірі 137,44 грн.

Індексація за грудень 2019 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з січня 2020 року по березень 2021 року включно: 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 110,7 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 110,7% - 100,0% = 10,7%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 679,81 грн. х 10,7/100 = 179,74 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за грудень 2019 року у розмірі 179,74 грн.

Індексація за січень 2020 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з лютого 2020 року по березень 2021 року включно: 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 109,0 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 110,9% - 100,0% = 10,9%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 679,81 грн. х 10,9/100 = 183,10 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за січень 2020 року у розмірі 183,10 грн.

Індексація за лютий 2020 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з березня 2020 року по березень 2021 року включно: 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 109,4 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 109,4% - 100,0% = 9,4%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 527,10 грн. х 9,4/100 = 143,54 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за лютий 2020 року у розмірі 143,54 грн.

Індексація за березень 2020 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з квітня 2020 року по березень 2021 року включно: 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 108,4 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 108,4% - 100,0% = 8,4%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 679,81 грн. х 8,4/100 = 141,10 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за березень 2020 року у розмірі 141,10грн.

Індексація за квітень 2020 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з травня 2020 року по березень 2021 року включно: 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 107,6 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 107,6% - 100,0% = 7,6%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 679,81 грн. х 7,6/100 = 127,66 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за квітень 2020 року у розмірі 127,66 грн.

Індексація за травень 2020 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з червня 2020 року по березень 2021 року включно: 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 107,3 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 107,3% - 100,0% = 7,3%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 374,39 грн. х 7,3/100 = 100,33 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за травень 2020 року у розмірі 100,33грн.

Індексація за червень 2020 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з липня 2020 року по березень 2021 року включно: 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 110,7 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 107,1% - 100,0% = 7,1%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 679,81 грн. х 7,1/100 = 119,27 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за червень 2020 року у розмірі 119,27 грн.

Індексація за липень 2020 року:

Розрахунок здійснюється шляхом множення щомісячних індексів споживчих цін, починаючи з серпня 2020 року по березень 2021 року включно: 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 = 110,7 %. Відповідно величина приросту індексу споживчих цін за вказаний період складає : 107,7% - 100,0% = 7,7%. За даний період сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівнику заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Оскільки індекс споживчих цін за період невиплати заробітної плати перевищив 100%, сума компенсації за цей період становить: 1 679,81 грн. х 7,7/100 = 129,35 грн.

Таким чином підлягає до виплати індексація заробітної плати за липень 2020 року у розмірі 129,35 грн.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача слід стягнути індексацію заробітної плати ОСОБА_4 за період з 21.08.2019 по 30.07.2020 у розмірі 1 662,85 грн.

Дослідивши докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд доходить висновку щодо задоволення позову, оскільки дійсно вбачається факт несвоєчасного виконання рішення суду, а від так і обґрунтованість стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, одночасно з цим розрахунку позивача не відповідають дійсним обставинам справи, тому позову підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва на користь ОСОБА_1 20 140,76 (двадцять тисяч сто сорок гривень 76 коп.) середнього заробітку (з урахуванням індексації) за період з 21.08.2019 по 30.07.2020 - за час вимушеного прогулу та час затримки негайного виконання рішення суду.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач під час подання позову була звільнена від сплати судового збору.

Суд дійшов висновку про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та час затримки негайного виконання постанови Київського апеляційного суду від 15.06.2020 у справі № 761/8333/18 про поновлення ОСОБА_1 на роботі, починаючи з 21 серпня 2019 року по 30 липня 2020 року у розмірі 20 140,76 (двадцять тисяч сто сорок гривень 76 коп).

Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за цю вимогу майнового характеру у розмірі 2 102,00 грн., що становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, то вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, Загальної декларації прав людини, Конституції України, ст.ст. 4, 5, 236 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Постанови КМУ від 21.02.2001 № 159, з урахуванням Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. за N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», керуючись ст.ст. 11, 12,13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 82, 88, 137, 141, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280-282, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника- задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва на користь ОСОБА_1 20 140,76 (двадцять тисяч сто сорок гривень 76 коп.) середнього заробітку (з урахуванням індексації) за період з 21.08.2019 по 30.07.2020 - за час вимушеного прогулу та час затримки негайного виконання постанови Київського апеляційного суду від 15.06.2020 у справі № 761/8333/18 про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва на користь держави судовий збір у розмірі 2 102,00 грн ( дві тисячі сто дві гривень 00 коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району міста Києва, адреса місця знаходження - 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 100, .

Суддя: