Провадження № 2/752/4372/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування заяви зазначено, що із 07.08.1999 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року у справі № 752/15379/15-ц. В період шлюбу у сторін народились діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За судовим наказом від 15.01.2018 року, із відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи із 14.12.2017 року. Позивач вказує, що з моменту розірвання шлюбу та на даний час на ній лежить основний тягар по утриманню дітей, які проживають разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час спільна донька сторін ОСОБА_5 є повнолітньою та продовжує навчання в Київському національному університеті культури і мистецтв на денній формі навчання, яке буде тривати до 30.06.2023 р. Донька потребує матеріальної допомоги, в в`язку із навчанням, однак, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню доньки, яка продовжує навчання. З огляду на викладене, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути із відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 08.06.2020 р. по 30.06.2023 р .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києві від 22.12.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В лютому 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що донька сторін з позивачем фактично не проживає, відповідач надає допомогу доньці в добровільному порядку, має на утримання матір, яка є пенсіонеркою та має незадовільний стан здоров`я, а також невеликий дохід відповідача унеможливлює стягнення аліментів в розмірі, який було пред`явлено позивачем.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.02.2021 року, було вирішено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та іі представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно позивач вказала, що дійсно на даний час донька проживає окремо від неї в гуртожитку за місцем реєстрації сторін, однак, фактично саме вона сплачує за житлово-комунальні послуги та несе тягар утримання доньки, яка продовжує навчання.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві. Одночасно вказали, що позивач з огляду на те, що донька, яка продовжує навчання фактично із нею не проживає, докази утримання доньки позивачем в період навчання відсутні, а тому позивач в силу вимог закону не може звертатись із вимогами про стягнення аліментів із відповідача на свою користь.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що з 07.08.1999 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року у справі № 752/15379/15-ц.

В період шлюбу у сторін народились діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до судового наказу Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2018 року у справі № 752/26703/17, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи із ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач вказує, що з моменту розірвання шлюбу та на даний час на ній лежить основний тягар по утриманню дітей, які проживають разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, в ході розгляду справи було встановлено, що позивач за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована, однак, фактично не проживає, що було підтверджено, останньою, в ході розгляду справи.

Донька сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_5 є повнолітньою та навчається в Київському національному університеті культури і мистецтв на денній формі навчання, термін навчання із 01.09.2019 р. по 30.06.2023 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач утримує повнолітню доньку, яка в період навчання потребує матеріальної допомоги, однак, в зв`язку з відсутністю допомоги з боку відповідача, як батька, вона вимушена звернутись до суду із даним позовом.

Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала, зокрема, на те, що донька сторін із позивачем не проживає, доказів утримання доньки позивачем відсутні, а відтак і відсутні правові підстави для стягнення аліментів із відповідача на користь позивача.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України, визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Аналогічні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини необхідно враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи було встановлено, що донька сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, зареєстрована та фактично проживає в квартирі за адресою місця реєстрації батьків, які у вказаному житловому приміщенні фактично не проживають.

Достатніх доказів на підтвердження того, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем, потребує матеріальної допомоги, в зв`язку із навчанням, та що ці витрати здійснюються саме позивачем, матеріали справи не містять, а надані стороною позивача копії квитанцій про сплату нею коштів за житлово-комунальні послуги, переконливо про це не свідчать, оскільки, відповідно до наданих квитанцій платниками коштів зазначені як позивач, так і відповідач, та оплата коштів за житлово-комунальні послуги в приміщенні, де зареєстровані обидві сторони не є витратами у зв`язку із навчанням дитини, а відтак судом до уваги не приймаються.

Інші докази, які б свідчили про утримання позивачем дитини в період навчання, та що ці витрати несе позивач одноособово, а також про те, що позивачем здійснюються витрати на придбання підручників, вартість проїзду до навчального закладу, тощо, - стороною позивача суду надано не було.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право отримання аліментів на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, а також не доведено обставин, які б свідчили про наявність у позивача та повнолітньої доньки сторін потреби в майновій допомозі саме у зв`язку з її навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), а тому у задоволенні позову про стягнення аліментів із відповідача на користь позивача на утримання дитини, яка продовжує навчання слід відмовити.

На підставі статей 12, 13, 17, 19, 76-81, 83, 89, 141, 235, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.П. Чередніченко