Справа № 526/1013/20
Провадження № 2/526/29/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 квітня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

19.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову посилається на те, що 01.12.2017 року позивач позичив кошти у розмірі 1200 дол. США ОСОБА_2 , які він зобов`язався повернути до 31.12.2017 року у розмірі 1300 дол. США. Дану угоду відповідачем було підтверджено власноручно написаною розпискою. Однак, ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Також, просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, сплату судового збору та на проїзд до місця знаходження суду.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 16.07.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відзив на позовну заяву відповідач надав 07.08.2020 року, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

26.08.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Заперечення відповідача надішли на адресу суду 28.09.2020 року.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 30.09.2020 року розгляд цивільної справи переведено в порядок загального позовного провадження.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.12.2020 року призначено справу до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2017 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку, про те, що він отримав від нього грошові кошти в сумі 1200 доларів і зобов`язався їх повернути в повному обсязі до 31.12.2017 року. У разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк, ОСОБА_2 зобов`язався сплатити ОСОБА_1 відсоток з розрахунку 5% від суми позики за місяць.

ОСОБА_2 покладені на себе зобов`язання в установлений строк не виконав, суму позики не повернув.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідну розписку, складену відповідачем, яка свідчить про те, що між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передав, а відповідач отримав в борг грошові кошти та зобов`язався їх повернути у визначений строк. Твердження відповідача про недосягнення згоди щодо валюти, в якій будуть надаватися кошти не можуть бути прийняті судом, оскільки долар США є найпоширенішою валютою у світі, на початок XXI століття долар США займає перше місце у світі за об`ємами торгівлі, на нього припадає до двох третин світових національних валютних запасів. Від 40 до 60 % фінансових операцій у світі обчислюються в американських доларах.

Відповідач не надав належних доказів на підтвердження отримання ним позики в долларах будь-якої іншої країни.

Зазначених висновок підтверджується ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2019 в справі № 524/266/19.

Судом приймається розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем, оскільки відповідач не надав розрахунок, який би його повністю чи частково спростовував.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь суми боргу в розмірі 80700 грн.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: акт прийому-передачі послуг від 17.06.2020 року, договір про надання правової допомоги №15-06/20 від 15.06.2020 року, ордер про надання правової допомоги від 17.06.2020 року, квитанцію №1 від 17.06.2020 року на суму 5000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази понесення ним витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 5000 грн.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» визначено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

На підтвердження понесених витрат на переїзд позивача до м.Гадяч, позивач надав оригінали фіскальних чеків на придбання бензину для явки до суду на загальну суму 3584 грн. 30 коп.

Проте, фіскальні чеки на придбання пального не є належними доказами, оскільки не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження, згідно з додатком до вищевказаної постанови.

Зокрема, вказані чеки не є проїзними документами у розумінні законодавства, що можуть слугувати належними підставами для відшкодування відповідних витрат (зокрема, не є транспортними квитками, рахунками щодо проїзду автомобільним транспортом загального користування).

В зв`язку з чим зазначені витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1046, 1047,1048, 1049 ЦК України, ст.ст.12,13,81, 138, 141,259,268 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 заборгованість за розпискою від 01 грудня 2017 року в загальному розмірі 80 700 грн 00 коп, з яких: 32 800 грн 00 коп основна сума боргу, 48420 грн 00 коп нараховані відсотки та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 сплачений ним судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.04.2021 року.

Суддя: С. А. Киричок