Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/798/21
Провадження № 2/644/1269/21
У Х В А Л А

Іменем України

15 квітня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Глібко О.В., за участю секретаря- Книшенко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», місце знаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, , третя особа- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, місце знаходження: м. Київ, вул. Московська, б. 5/2-б, к. 67 про звільнення майна з-під арешту.

Позивач просить виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяжень автомобіля CHEVROLET модель AVEO, 2006 року випуску, вид обтяження-приватне обтяження, тип обтяження- застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження- за погодженням із обтяжувачем, обтяжувач- ТОВ «Вердикт Капітал» дата реєстрації обтяження- 12.08.2020 року.

Ухвалою суду від 18.02.2021 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

01.03.2021 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що на підставі ст. 206 ЦПК України, відмовляється від позову, у зв`язку з відмовою від позову, а провадження у справі просить закрити. Крім того, просить вирішити питання про повернення 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову, що складає 454 грн. та стягнути з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 8303,75 грн.

Генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. надав письмові пояснення по справі, в яких просив закрити провадження, в зв`язку з відсутністю предмета спору, в задоволенні стягнення витрат, які поніс позивач на професійну правничу допомогу в розмірі 8303,75 грн. просив відмовити. В обґрунтування клопотання зазначив, що заявлені позивачем витрати згідно наданих послуг (попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат) є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання послуг, підготовки до розгляду в суді, надання консультацій та складання позовної заяви-не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, а сума в розмірі 8303,75 грн. жодним чином не підтверджена належними та допустимими доказами. А крім того, відповідач задовольнив вимоги позивача у добровільному порядку, оскільки отримавши копію позовної заяви з додатками та проаналізувавши документи, прийняло рішення про відсутність спору та зняло обтяження.

Суд перевіривши цивільну справу, дослідивши подані сторонами клопотання приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Прядко О.О. подав до суду письмову заяву, в якій просив закрити провадження у цивільній справі, в зв`язку з відмовою від позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Суд вважає можливим прийняти відмову від позову, так як це не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси та закрити провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом , вирішує питання про повернення заявнику з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як видно із квитанції про сплату № 22289 від 06.02.2021 року при подачі позову до Орджонікідзевського суду ОСОБА_1 було сплачено 908 грн. судового збору.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 454 грн.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, яку просить представник позивача стягнути з відповідача, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно ч. 3, 5 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що професійну правничу допомогу ОСОБА_1 у цій справі надавав адвокат Прядко О.О., який має право на заняття адвокатською діяльністю згідно із свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, виданим Радою адвокатів Полтавської області 23.01.2018 року, на підставі укладеного ними 22 січня 2021 року договору про надання правничої допомоги.

Суду наданий рахунок з детальним описом виконаних робіт, відповідно до якого загальна тривалість роботи адвоката за період з 21.01.2021 року по 06.02.2021 року в межах доручення складає майже 7 годин 26 хвилин. Зазначений звіт містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Згідно акту виконаних робіт від 23.02.2021 року загальна вартість робіт з надання правової допомоги склала 8303 грн. 75 коп. (а. с. 31-32).

01 березня 2021 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок адвоката Прядко О.О. 8303 грн. 75 коп. на виконання умов договору про надання правничої допомоги, про що надані розрахункові квитанції (а. с. 68).

Безпідставними є твердження відповідача про відсутність підстав для задоволення витрат на оплату професійної правничої допомоги, в зв`язку з їх необґрунтованістю та такими, що жодним чином не підтверджені належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Надані позивачем докази дають підстави зробити висновок про те, що розмір судових витрат, понесених ним на оплату професійної правничої допомоги складає 8303,75 гривень. Такий розмір судових витрат є обґрунтованим та співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом наданих адвокатом послуг.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені позивачем у справі витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 137, 141, 142, 255, 256 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Прийняти заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Прядко Олександра Олександровича про відмову від позову.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна про звільнення майна з-під арешту закрити.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України в Індустріальному районі м. Харкова Харківської області повернути ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме у розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал», , м. Київ, Кудрявський узвіз, б. 5-Б на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8303 грн. 75 коп.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В. Глібко