Справа № 266/1442/21
Провадження№ 2/266/552/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19 квітня 2021 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати виконавчий напис №53415, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. 28.09.2020 року таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у лютому 2021 року він дізнався про те, що його включено до Єдиного реєстру боржників, так як відносно нього існує виконавчий напис нотаріуса про стягнення з нього боргу на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». Тоді він звернувся з запитом до приватного виконавця Дорошкевич В.Л., яка відкрила виконавче провадження і на його запит надійшов лист від 04.03.2021 року від приватного виконавця Дорошкевич В.Л., яким надіслано на його адресу копію виконавчого напису №53415 від 28.09.2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., а також копію постанови про відкриття виконавчого провадження №64058415 від 11.01.2021 року. Відповідно до змісту виконавчого напису №53415 від 28.09.2020 року з нього як боржника за кредитним договором 604057256 від 15.11.2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 року є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» заборгованість за кредитним договором 604057256 від 15.11.2019 року. Строк платежу за кредитним договором 604057256 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.08.2020 року по 05.08.2020 року. Сума заборгованості складає 35067,04 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10715,56 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 18779,48 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 5572 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати з стягувача в розмірі 1200 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 36267,04 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили 28.09.2020 року. Строк пред`явлення до виконання 3 роки.

Як вбачається з тексту виконавчого напису, ані стягувач, ані боржник не зареєстровані та не знаходяться на території Житомирського міського нотаріального округу. Відповідно до умов кредитного договору на підставі якого вчинено виконавчий напис, адреса місцезнаходження боржника - м. Маріуполь, а адреса стягувача є м. Києв. У виконавчому напису вказана адреса реєстрації ОСОБА_1 - м. Маріуполь, і це Маріупольський міський нотаріальний округ. Вказана у виконавчому написі друга адреса проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 є абсолютно видуманою адресою з боку стягувача, так як він ніколи не мешкав і не мешкає у м. Києві, родичів у м. Києві за цією адресою не має і у жодному документі на адресу стягувача він не вказував цієї адреси стягувачу. Стягувачем використано абсолютно фіктивну адресу, до якої він не має жодного відношення. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених ЗУ «Про нотаріат». Приватний нотаріус Горай О.С при видачі виконавчого напису від 28.09.2020 року керувався ст.ст.87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п.32 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 року на підставі постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак, з такими правовими підставами погодитись не можна. На дату вчинення виконавчого напису 28.09.2020 року, п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - втратив чинність на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, рішення суду було оприлюднено 06.03.2017 року і стало загальнодоступним для всіх осіб,у тому числі для нотаріусів та банків. За відсутності станом на 28.09.2020 року переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - не було правових підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчувався. Він не погоджується з сумою боргу, вказаному у виконавчому написі, тому що він здійснював платежі за вказаним договором, але докази цього нотаріусу подані не були, виписка з особового рахунку, яка б містила інформацію про видані ОСОБА_1 кошти та дати і суми сплачених ОСОБА_1 коштів та до виконавчого напису не надана. У договорі №604057256 від 15.11.2019 року сума кредиту вказана у розмірі 2300 грн. - кредит, проценти 177,10 грн. а у наданому стягувачем розрахунку сума кредиту зовсім інша - 10715,56 грн., що не відповідає умовам п.1.1 договору від 15.11.2019 року. Також до виконавчого напису не надано жодних документів, які б підтверджували правонаступництво стягувача від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Жодних доказів повідомлення боржника про те, що відбулось правонаступництва кредитора, до виконавчого напису не надано. На підставі зазначеного, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Відповідач та треті особи у справі не скористалися своїм правом на подання відзиву та пояснень на позов.

Ухвалою судді від 15 березня 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному порядку без повідомлення сторін, та одночасно зупинено виконавчі дії по виконавчому провадженню №64058415.

Учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 31.03.2021 року та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками повернулись на адресу суду з неврученням під час доставки з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судові повістки на ім`я відповідача вважаються доставленою. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходило.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється.

У відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, дійсно 15.11.2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №604057256 про надання останньому кредиту на суму 2300 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. (а.с.16-18).

28 вересня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчинив виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», яке є правонаступником ТОВ «Таліон Плюс», а останнє в свою чергу є правонаступником ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», заборгованості за кредитним договором 604057256 від 15.11.2019 року. Строк платежу за кредитним договором 604057256 від 15.11.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.08.2020 року по 05.08.2020 року. Сума заборгованості складає 35067,04 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10715,56 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 18779,48 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 5572 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати з стягувача в розмірі 1200 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 36267,04 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили 28.09.2020 року. Строк пред`явлення до виконання 3 роки. (а.с.15).

11.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. відкрито виконавче провадження № 64058415 про стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. з ОСОБА_1 (а.с.22).

20 січня 2021 року приватний виконавець Дорошкевич В. Л. видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача, яку ОСОБА_1 отримує віл ТОВ «Епіцентр К». (а.с.23-24).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів.

Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

У відповідності до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Позивач зазначив, що у 2019 році отримав від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в кредит, який сплачував. Жодних повідомлень про зміну сторони кредитора він не отримував, тому підстави звернення до приватного нотаріуса за виконавчим написом ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відносно нього йому невідомі.

Третя особа у справі приватний нотаріус Горай О. С., якому було направлено копію позовної заяви з додатками, копію ухвали про відкриття провадження за його офіційною адресою здійснення професійної діяльності, судову кореспонденцію не отримав, конверт з вмістом повернувся до відправника без вручення адресату.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з вимогами ст. 2 вказаного Закону України на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь.

Так, враховуючи, що місцем реєстрації, проживання позивача в АДРЕСА_2 , нарахування сум штрафів, пені, передбачених кредитним договором, нарахуванню не підлягають.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Крім того, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потребує доказуванню. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Крохмальовою Л.П. був укладений договір щодо надання правничої допомоги, в якому зазначено, що клієнт зобов`язується оплатити працю адвоката у розмірі 4000 грн.

Відповідно до квитанції №52 від 08.04.2021 року ОСОБА_1 сплатив на користь адвоката Крохмальової Л.П. в рахунок наданих юридичних послуг по цивільній справі №266/1442/21 - 4000 грн.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 08.04.2021 року, адвокат Крохмальова Л.П. (виконавець) надала, а ОСОБА_1 (замовник) прийняв юридичні послуги щодо підготовлення позовної заяви з додатками від імені ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Маріуполя про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі чого витрачено робочий час на вивчення документів, наданих замовником, ознайомлення з судовою практикою, підготовку позовної заяви і виготовлення копій документів, доданих до позову - 10 годин, вартість виконаної роботи - 3500 грн. На підготовку виконавцем заяви до суду про забезпечення позову ОСОБА_1 - витрачено робочого часу - 2 години, вартість 500 грн. Разом загальна вартість виконаної виконавцем - адвокатом Крохмальовою Л.П. роботи станом на 08.04.2021 року складає 4000 грн. Оплата роботи в повній сумі 4000 грн., здійснена замовником у день підписання акта.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у сумі 908 грн. - за подання позовної заяви та судовий збір - за подання заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн., на загальну суму 1362 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст.1-16, 18, 259, 628, 630, 634, 663 Цивільного кодексу України, ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 137, 141, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 280-282, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович і зареєстрований за № 53415, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною відкрито 11 січня 2021 року виконавче провадження № 64058415, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (, адреса місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 1362 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.Г. Пантелєєв