У Х В А Л А

іменем України

12 квітня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Окілка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 15 січня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 12-13).

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 03.02.2021 року, звернувся до суду із заявою про надання строку на примирення із ОСОБА_1 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свою заяву обґрунтовує, тим що подружжя має дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідач бажає примиритися (а.с.20-21).

У судове засідання 12.04.2021 року

позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином, на адресу суду подала заяву про проведення засідання та вирішення заяви про надання строку на примирення без її участі.

відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, на адресу суду подав заяву про проведення засідання та вирішення заяви про надання строку на примирення без його участі.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом в межах повноважень при розгляді цивільної справи, досліджена заява відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення та врахована позиція позивача ОСОБА_1 , яка заперечувала щодо надання строку на примирення, просила відмовити у її задоволенні.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 24 СК України

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 111 СК України

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що позивач категорично не має наміру примирятися із відповідачем, підтримувати шлюбні не бажає.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, та такі питання можуть вирішуватися виключно між подружжям.

Сімейний кодекс України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи інтереси позивача та відповідача, а також інтереси їх дітей, зокрема спільної дитини, з врахуванням усіх фактичних обстави, також інші обставини життя подружжя, а саме наявність у позивача дитини від іншої жінки, з якою разом проживає та має намір на укладення із нею шлюбу, вважає не можливим вживати заходів до примирення подружжя.

На думку суду, примирення між подружжям не можливе, оскільки суперечить інтересам одного з них.

Виходячи з положення яке визначено ч. 7 ст. 240 ЦПК України суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 112 СК України судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, також суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, суд вважає що клопотання відповідача про надання строку на примирення не обґрунтовано, та є таким, що суперечить інтересам одного з них, інтересам дітей, та таке су перечення має істотне значення.

На підставі викладеного та керуючись:

ст.ст. 55, 56, 111, 112 СК України,

ч.7 ст.240, 353 ЦПК України , -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення із ОСОБА_1 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала про відмову у наданні строку на примирення окремо від рішення суду в порядку ст. 353 ЦПК України не може бути оскаржена.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України

http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Суддя: О. Ф. Федорова