Справа №478/210/21 пров. №2/478/106/2021
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2021 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Ляшенка М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

15 лютого 2021 року позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 19 листопада 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», назву якого замінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 не виконував взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснював щомісячного погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11752 грн. 86 коп., яка складається з 11752 грн. 86 коп. - заборгованості за тіло кредита (простроченим тілом кредита) та судові витрати в розмірі 2270 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. 29.03.2021 року представник позивача, в порядку ст.179 ЦПК України, подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 19.11.2008 року та отримав кредитну картку на яку було встановлено кредитний ліміт. З виписки із карткового рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що останній знав про умови кредитування та визнавав свої зобов`язання за договором. Посилаючись на те, що відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав, просить задовольнити вимоги банку в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги визнали частково пояснили, що дійсно 19 листопада 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ним було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав кредитну картку з встановленим кредитним лімітом в розмірі 500 грн., як зазначено в самій заяві, якою користувався, шляхом отримання коштів через банкомат та здійснення розрахунків через термінали в касах магазинів. Належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, а саме здійснював погашення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та не допускав прострочення зі сплати кредиту. Зазначив, що ним не було надано згоду на подальше збільшення кредитного ліміту, а тому вважає, що Банк неправомірно збільшив кредитний ліміт до 7000 грн. Крім того, вважає, що ним були виплачені всі кошти на користь позивача, тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю підстав для стягнення боргу.

Вислухавши доводи відповідача, його представника, дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 19 листопада 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено договір б/н у вигляді заяви, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 500 грн., зі сплатою 2,5% на місяць за залишок заборгованості (а.с.32).

Підписавши заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Позивач додав до позовної заяви довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписану відповідачем 19.11.2008 року, якою передбачено нарахування відсотків, пені і штрафів (а.с.33).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 19.11.2008 року було встановлено кредитний ліміт 29000 грн., який в подальшому було: 16.02.2010 року знижено до 500 грн.; 17.03.2011 року знижено до 160 грн.; 15.04.2011 року збільшено до 500 грн.; 23.01.2015 року встановлено кредитний ліміт 500 грн.; 12.05.2015 року знижено до 360 грн.; 04.09.2015 року кредитний ліміт становив 0 грн.; 07.07.2016 року кредитний ліміт становив 0 грн.; 02.11.2016 року збільшено до 1000 грн.; 19.10.2017 року збільшено до 7000 грн., та станом на 13 травня 2019 року кредитний ліміт становив 0 гривень (а.с.30, ).

Кінцевий термін повернення кредитних коштів відповідає строку дії картки.

Згідно довідки за кредитним договором ОСОБА_1 були надано шість кредитних карток: 19.11.2008 року, терміном дії до 10/12 року; 07.04.2011 року, терміном дії до 12/14; 18.04.2011 року, терміном дії до 12/14; 26.09.2014 року, терміном дії до 09/18; 29.12.2014 року, терміном дії до 09/18 та 07.07.2016 року, терміном дії до 09/18 року (а.с.31).

Факт отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_1 підтверджено випискою по рахунку (а.с.21-29, ).

До позовної заяви, крім заяви (а.с.32) та довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.33), підписаних позичальником ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» надав Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.34-39), які не підписані позичальником.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 11 січня 2021 року становить 11752 грн. 86 коп., з яких: 11752 грн. 86 коп. - заборгованість за тіло кредита (простроченим тілом кредита) (а.с.5-20).

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У сттатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредита (простроченим тілом кредита), обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19 листопада 2008 року, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємної частини спірного договору.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву.

За такого слід дійти висновку, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Неможливо в даному випадку також застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (19 листопада 2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови та Правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обстави Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником.

Отже, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи і не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19 листопада 2009 року шляхом підписання заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).

Однак, позивачем було надано суду підписану відповідачем 19 листопада 2008 року заяву, в якій зазначено кредитний ліміт у сумі 500 грн. та базова процентна ставка за кредитом 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка містить дані про базову відсоткову ставку за користування кредитом 2,5% на місяць (нараховується на залишок не простроченої заборгованості з розрахунку 360 днів в році); розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; штраф за порушення строків платежів зі будь-яким з грошових зобов`язань 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості: (ПЕНЯ=пеня( 1 )+пеня (2), де пеня(1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 10 грн в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.).

Зазначене свідчить про наявність між сторонами кредитних правовідносин на підставі кредитного договору №б/н від 19 листопада 2008 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, а також про те, що сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, оскільки довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» містить підпис відповідача.

Разом з цим, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач АТ КБ «ПриватБанк» не пред`явив.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 11752 грн. 86 коп. заборгованості за тілом кредита (простроченим тілом кредита), суд враховує наступне.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.31) кінцевий строк дії останньої з виданих відповідачу картки на підставі укладеного сторонами кредитного договору вересень 2018 року.

Отже, враховуючи умови укладеного сторонами кредитного договору щодо строку дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки, у межах строку кредитування - до вересня 2018 року включно ОСОБА_1 мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у передбаченому договором розмірі. Починаючи з 01 жовтня 2018 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами.

За такого, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 11.01.2021 року становить 11752 грн. 86 коп. та складається із заборгованості за тілом кредита (простроченим тілом кредита) (а.с.5-20). Однак із вказаного розрахунку вбачається, що Банк починаючи з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2019 року, тобто поза межами погодженого сторонами строку кредитування, безпідставно нараховував проценти за користування кредитними коштами та кожного місяця списував їх, проте фактично зараховував їх до тіла кредиту, яке збільшувалося на відповідну суму процентів. Загальна сума нарахованих Банком процентів за користування кредитними коштами, поза межами погодженого сторонами строку кредитування (з 01.10.2018 року по 01.10.2019 року), становить 6930 грн. 22 коп.

Такі дії Банку не відповідають суті кредитних правовідносин, які існують між сторонами, отже Банк безпідставно збільшив тіло кредиту за рахунок відсотків, тому сума фактично отриманих ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок кредитного ліміту становить 4822 грн. 64 коп. (11752 грн. 86 коп. - 6930 грн. 22 коп.).

Так, з наданої банком Виписки по картковому рахунку, де відображено рух коштів по рахунку вбачається, що позичальник ОСОБА_1 , за період з 01.10.2018 року по 01.10.2019 року, здійснив поповнення рахунку за вказаною карткою на загальну суму 4460 грн. 23 коп. Відтак, різниця між фактично отриманими та повернутими коштами становить 362 грн. 41 коп. (4822 грн. 64 коп. - 4460 грн. 23 коп.), тому, на думку суду, саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача в рахунок погашення заборгованості за тілом кредита (простроченим тілом кредита).

За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 362 грн. 41 коп., що складається із заборгованості за тілом кредита (простроченим тілом кредита) у розмірі 362 грн. 41 коп.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 69 грн. 92 коп. (362,41 грн. х 100 : 11752,86 грн. = 3,08%, 2270 х 3,08% = 69 грн. 92 коп.).

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка Миколаївської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. №50, рах.№ НОМЕР_2 ,

МФО 305299, ) в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 362 (триста шістесят дві) грн. 41 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредита (простроченим тілом кредита) у розмірі 362 грн. 41 коп.

В останній частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 69 грн. 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 15.04.2021 року.

Суддя І.П. Сябренко