Справа № 635/5225/13-ц
Провадження по справі № 4-с/635/9/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Савченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Коваленко Т.В., стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа - Іванівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), -

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Климюк В.Ю., яка діє на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», звернувся до Харківського районного суду Харківської області зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Коваленко Т.В. та скасування обмежувальних заходів, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Коваленко Т.В. щодо не зняття тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон за наявності для цього законних підстав; скасувати заходи тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України; скасувати розшук боржника ОСОБА_1 . В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 . Стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 червня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою старшого державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області Шевчук С.М. від 23 січня 2014 року відкрито виконавче провадження. Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 04 липня 2014 року ОСОБА_1 оголошено у розшук. Постановою начальника Іванівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області від 16 лютого 2018 року встановлено тимчасові обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Постановою головного державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Коваленко Т.В. від 24 травня 2018 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2019 року змінений розмір аліментів, встановлений заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2013 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2027 гривень щомісячно, починаючи з 03 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_4 у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з 03 травня 2019 року до одужання дитини в період до досягнення дитиною повноліття. 24 грудня 2019 року представником боржнка до Іванівського районного відділу державної виконавчої служби було направлено заяву з проханням скасувати тимчасове обмеження заявника у праві виїзду за межі України, скасувати постанову про арешт майна заявника та скасувати розшук заявника. Підставою для подання такої заяви було те, що заборгованість заявника бцла повністю погашена. Однак, станом на сьогоднішній день жодної відповіді від державного виконавця боржник не отримав, постанови в рамках виконавчого провадження приводу вирішення вказаних питань винесено не було. В телефонній розмові державний виконавець повідомив, що таке рішення не прийнято, факт сплати заборгованості заявником не визнав. Так, станом на 31 грудня 2019 року ОСОБА_1 був зобов`язаний сплатити на користь ОСОБА_3 107150,17 гривень на утримання та лікування неповнолітньої дитини. Через систему грошових переказів Western Union та RIA Money Transfers за період з 2014 року по 2019 рік на користь стягувача було перераховано кошти в сумі 87306,30 гривень, що документально підтверджується квитанціями вказаних платіжних операторів на перерахунок грошових коштів.16 жовтня 2019 року було сплачено аліменти та додаткові витрати на утримання та лікування ОСОБА_4 в сумі 6262,87 гривень на розрахунковий рахунок Іванівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області. Також 12 грудня 2019 року, 23 грудня 2019 року та 27 січня 2020 року на розрахункових рахунок Іванівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області було сплачено аліменти та додаткові витрати на утримання та лікування ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за жовтень, листопад та грудень 2019 року по 4527 гривень. Всього заявником на користь ОСОБА_3 , сплачено 107150,17 гривень Отже, заборгованість по аліментам на утримання та додаткових витратах на ліквуання у заявника перед стягувачем відсутня. Також 16 жовтня 3029 року боржником сплачений судовий збір у розмірі 1876,58 гривень. Оскільки станом на сьогоднішній день заборгованість по аліментам повністю погашена, підстави в обмеженні заявника у праві виїзду за межі України об`єктивно відпали. Заявник жодним чином не ухилявся від виконання своїх зобов`язань, навпаки, неодноразово звертався через засоби телефонного зв`язку та шляхом листування до державного виконавця, в провадженні якого перебувають матеріали виконавчої справи, з приводу поточної заборгованості. Зазначена обставина свідчить про те, що заявник відповідально ставиться до своїх обов`язків та не ухиляється від виконання судового рішення. Додатково просить звернути суд увагу на те, що окрім ОСОБА_4 заявник має ще одну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно проживає на території Італії і заборона виїзду заявника безперечно позбавляє його можливості відвідувати та бачитися із дитиною, що суттєво ускладнює їх взаємовідносини. Отже, можна стверджувати про наявність законодавчих підстав за наведених вище обставин для скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Оскільки заборгованість по аліментам погашена у повному обсязі і державному виконавцю було достовірно відомо про місцезнаходження боржника, який весь час проживає в Італії, де постійно працює, про що було повідомлено державну службу, підстав для прийняття рішення про оголошення у розшук ОСОБА_1 також не було. При цьому, ОСОБА_1 має адвоката, який представляє його інтереси та який звертався до виконавчої служби з адвокатським запитом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року скаргу ОСОБА_1 призначено до розгляду в судовому засіданні.

Про надходження скарги був повідомлений Іванівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) в порядку ч. 2 ст. 448 ЦПК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2020 року до участі у справі залучений Іванівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси); з Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) витребуваний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам, які стягнуті на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2013 року на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 05 червня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання ухвали в частині витребування доказів, 16 червня 2020 року Іванівським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) надані відповідні докази.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2020 року з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витребувано наступну інформацію: чи здійснював ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 ) грошові перекази через систему грошових переказів Western Union на ім`я ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за період з 05 червня 2013 року по 24 грудня 2019 року з назначенням дати кожного переказу та грошової суми переказу; чи здійснював ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 , АДРЕСА_1 ) грошові перекази через систему грошових переказів RIA Money Transfers на імя ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за період з 05 червня 2013 року по 24 грудня 2019 року з зазначенням дати переказу та грошової суми переказу; чи отримувала ОСОБА_2 ( ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) грошові перекази у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 05 червня 2013 року по 24 грудня 2019 року.15 січня 2021 року на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надані відповідні докази.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 22 квітня 2020 року засобами електронного зв`язку його представником адвокатом Климюк В.Ю. надана до суду заява про розгляд справи за відсутності боржника та його представника. У своїй заяві представник боржника просив врахувати наступне. Так, ОСОБА_1 з 2006 року проживає та працює в м. Пескара (Республіка Італія), офіційно не працевлаштований та має нерегулярний мінливий дохід. У 2017 році він одружився з ОСОБА_9 , від шлюбу вони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Представник також просила врахувати, що встановлення в Італії антикоронавірусних заходів вплинуло на роботу банківських установ та, відповідно, систем грошових переказів, як єдиної можливості сплати аліментів. Також вказані заходи встановлювали заборону залишати свої домівки, що виключало можливість отримання боржником будь-якого заробітку, а тому просить врахувати поважність причин затримки сплати аліментів за останні місяці. ОСОБА_1 повністю усвідомлює обов`язок утримання своєї дитини. 19 травня 2020 року представник боржника ОСОБА_10 засобами електронного зв`язку надала суду заяву в якій, окрім іншого зазначила, що боржник, розуміючи свій обов`язок утримання своєї дитини, не зважаючи на встановлені в Італії карантинні заходи, після їх послаблення, невідкладно погасив заборгованість з аліментів на утримання та витрат на лікування ОСОБА_5 за останні місяці, яка виникла з незалежних від нього причин. Зокрема, 19 травня 2020 року на рахунок Іванівського ВДВС було перераховано 13581 гривень. Зазначене є додатковим свідченням того, що незважаючи на скрутне матеріальне становище, відсутність регулярного доходу, а також наявність на утриманні дружини і малолітнього сина, ОСОБА_1 жодним чином не ухиляється від виконання своїх зобов`язань, відповідально ставиться до своїх обов`язків, виконує рішення суду, а тому застосовані до нього заходи у вигляді розшуку та заборони виїзду за межі України є безпідставними.

21 липня 2020 року представником боржника ОСОБА_10 надані письмові пояснення, в яких вона зазначила про наступні обставини. Так, в період з серпня 2014 року по грудень 2018 року боржником ОСОБА_1 на виконання своїх зобов`язань щодо сплати аліментів через службу міжнародних грошових переказів Western Union та RIA Money Transfers було здійснено грошові перекази на користь ОСОБА_3 в іноземній валюті на суму 3266 Євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ на момент виплати становило 87306,30 гривень. Починаючи з жовтня 2019 року боржник сплачує аліменти та витрати на лікування виключно на депозитний рахунок виконавчої служби із чітким помісячним зазначенням призначення платежу. Незважаючи на дію жорстких карантинних заходів в країні проживання Італії, загалом боржником сплачено аліменти на утримання дитини та додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_5 по травень включно. Отже, боржником виконуються його зобов`язання в повному обсязі, а тому підстави для вжиття до нього заходів примусового виконання рішення суду відсутні. Боржником в повній мірі спростований факт ухилення від виконання обов`язків щодо утримання дитини, а наданими доказами спростований факт наявності заборгованості зі сплати аліментів. Представник боржника просив звернути увагу на неправомірність неврахування державним виконавцем під час складання розрахунку заборгованості грошових переказів через службу міжнародних грошових переказів Western Union та RIA Money Transfers, на підтвердження яких були надані відповідні докази. Стягувачем ОСОБА_7 не спростований факт отримання коштів від боржника, не наведено доказів щодо іншого цільового призначення вищевказаних доказів. Враховуючи вкладене, існують правові підстави для задоволення скарги та скасування заходів тимчасового обмеження щодо ОСОБА_1 та скасування розшуку боржника.

Стягувач ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити у задоволенні скарги.

Представник Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) у судове засідання не з`явився. 08 квітня 2020 року на адресу суду Іванівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) надав суду заяву за підписом начальника Тишковець Ігоря, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №635/5225/13-ц, в якій він просив залишити без розгляду скаргу з підстав пропуску строку боржником на оскарження рішення державного виконавця, посилаючись на те, що боржнику стало відомо про наявність оскаржуваних постанов після отримання його представником відповіді відділу на адвокатський запит, а саме 04 березня 2019 року. Крім того, 23 березня 2021 року начальником Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тишковець Ігорем надана заява, в якій останній зазначив, що 22 січня 2014 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа. В ході виконання рішення суду було встановлено, що боржник на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області не проживає без зняття з реєстрації з 2012 року, державним виконавцем 12 червня 2014 року до Іванівського районного суду направлено подання про оголошення розшуку боржника. 04 липня 2014 року Іванівським районним судом постановлено ухвалу про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 . У звязку із наявністю заборгованості понад 4 місяці відносно боржника 16 лютого 2018 року винесено постанови про встановлення тимчасових обмежень: у праві виїзду за межі України; праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмернтельної дії; праві полювання. Оскільки у боржника станом на 23 березня 2021 року наявна заборгованість по аліментам підстави для зняття тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон та скасуваяння розшуку відсутні.

Головний державний виконавець Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Коваленко Т.В. 15 червня 2020 року надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, посилаючись на те, що всі виконавчі дії за вищевказаним виконавчим провадженням проводяться начальником відділу Тишковець Ігорем.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи №635/5225/13-ц та дослідивши надані учасниками справи докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 червня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області Шевчук С.М. від 23 січня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №635/5225/13, виданого Харківським районним судом Харківської області 16 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 червня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена для виконання боржнику ОСОБА_1 , про що свідчить супровідний лист за вих.. №228,229,232 від 28 січня 2014 року.

Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 04 липня 2014 року подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванівського районного управління юстиції Херсонськї області Шевчука С.М. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 задоволено, ОСОБА_1 оголошено у розшук. Ухвала набрала законної сили 07 липня 2014 року. Відомості щодо оскарження ухвали в тому числі боржником в матеріалах справи відсутні.

Постановою начальника Іванівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області Тишковець І.В. від 16 лютого 2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Підставою для винесення вказаної постанови стала наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців та станом на 01 лютого 2018 року становив 55866,67 гривень. Постанов про встановленого тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України направлена в тому числі боржнику ОСОБА_1 (супровідний лист за вих..№625 від 16 лютого 2018 року).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2019 року змінений розмір аліментів, встановлений заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2013 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2027 гривень щомісячно, починаючи з 03 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_5 у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з 03 травня 2019 року до одужання дитини в період до досягнення дитиною повноліття.

24 грудня 2019 року боржник ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_10 , звернувся до Іванівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області із заявою про скасування заходів тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України; скасування розшуку боржника ОСОБА_1 та скасування постанови головного державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Коваленко Т.В. про арешт майна боржника від 24 травня 2018 року. Вказана заява направлена цінним листом із вкладенням. Представником боржника надана роздруківка із сайту Укрпошти, зі змісту якої вбачається що відправлення вручено адресату 03 січня 2020 року.

Як вбачається зі змісту наданих боржником квитанцій, на рахунок Іванівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області в рахунок сплати аліментів та додаткових витрат на утримання та лікування ОСОБА_5 боржником були перераховані наступні суми: 16 жовтня 2019 року за вересень 2019 року у розмірі 6262,90 гривень, 12 грудня 2019 року - за жовтень 2019 року 4527 гривень, 23 грудня 2019 року - за листопад 2019 року 4527 гривень, 27 січня 2020 року - за грудень 2019 року 4527 гривень, 28 лютого 2020 року за січень 2020 року 4527 гривень, 19 травня 2020 року за лютий 2020 року 4527, за березень 2020 року 4527 гривень, за квітень 2020 року 4527 гривень, 02 липня 2020 року - за травень 2020 року 4527 гривень.

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_1 , здійсненого начальником Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Ігорем Тишковцем від 12 червня 2020 року, загальний розмір заборгованості з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання складає 41968,77 гривень. Окрім розміру заборгованості, вказаний розрахунок містить наступні відомості. Так, виконавче провадження прийнято до виконання 21 січня 2014 року. Інформація про місце роботи та про всі сплачені боржником аліменти на день складання розрахунку ВДВС не володіє. Розмір заборгованості за період з 01 серпня 2018 року по 01 травня 2019 року складала 70866,67 гривень. У зв`язку із надходженням на виконання виконавчого листа №635/3447/19 від 01 серпня 2019 року, виданого Харківським районним судом Харківської області, за яким розмір аліментів збільшено до 2027 гривень та зазначено початок стягнення з 03 травня 2019 року, нарахування за виконавчим листом №635/5225/13-ц від 16 грудня 2013 року з 03 травня 2019 року не здійснювалось. В жовтні 2019 року боржником на депозитний рахунок відділу сплачено 6262,90 гривень, в грудні 2019 року 4527 гривень, в травні 2020 року 13581 гривень.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції Україниоднією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змістурішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 рокупо справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Частиною 1статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу» та «;Про виконавче провадження» державна виконавча служба є органом, на який покладено примусове виконання рішень в Україні.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», п римусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п.п.1, 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку,які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У своїй скарзі боржник оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо незняття тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, та просить поновити його порушене право шляхом скасування заходів тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон та скасувати розшук боржника ОСОБА_1 .

Начальник Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тишковець Ігор просив залишити без розгляду скаргу ОСОБА_1 з підстав пропуску останнім строку для звернення зі скаргою, встановленого ст. 449 ЦПК України.

Суд вважає відсутніми підстави для залишення скарги без розгляду, виходячи з наступних підстав.

Так, право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (пункт а ч. 1 ст. 449 ЦПК України)

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних відомостей про день, коли боржник або його представник дізнався або повинен були дізнатися про порушення прав чи свобод. Так, начальник Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тишковець Ігор, посилаючись в обґрунтування своєї заяви про залишення скарги без розгляду на те, що боржник дізнався про порушення свого права 04 березня 2019 року, коли отримав відповідь на адвокатський запит, не надав жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, в тому числі відповіді на адвокатський запит та відомостей щодо отримання боржником такої відповіді. Не містять матеріали справи і відомості щодо дати отримання боржником постанови державного виконавця від 16 лютого 2018 року про встановлення обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Отже, матеріали справи не містять будь-яких даних щодо пропуску боржником ОСОБА_1 строку звернення до суду зі скаргою, встановленого ст. 449 ЦПК України, докази на підтвердження вказаних обставин суду також не надано.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що строк звернення до суду зі скаргою ОСОБА_1 не пропущений.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 71 Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяв на час винесення постанови про встановлення обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України від 16 лютого 2018 року) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону № 1404-VIII cтрок обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 24 грудня 2020 року по справі № 361/5729/18 (провадження по справі № 61-4310св19, достатньою підставою для застосування тимчасових обмежень є встановлення факту наявності заборгованості за певний період, передбачений законом та в певному розмірі.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області Шевчук С.М. від 23 січня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №635/5225/13, виданого Харківським районним судом Харківської області 16 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 червня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 , здійсненого начальником Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Ігорем Тишковцем від 12 червня 2020 року, станом на 01 серпня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становила 37866,67 гривень, станом на 01 серпня 2018 року - 59866,67 гривень. Тобто сукупний розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_1 безумовно перевищував суму відповідних платежів за шість місяців станом на день винесення державним виконавцем 16 лютого 2018 року постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Отже, державний виконавець, який відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, при винесенні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16 лютого 2018 року діяв виключно в межах своїх повноважень та вимог Закону України «Про виконавче провадження», та, встановивши, що за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець правомірно виніс постанову про обмеження боржника у встановленні тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Крім того, суд враховує ту обставину, що станом 23 березня 2021 року заборгованість по аліментам та додатковим витратам на лікування дитини ОСОБА_5 боржником не погашена, про що свідчить заява начальника Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Ігоря Тишковця від 23 березня 2021 року №797. Зі змісту розрахунку заборгованості по аліментам від 12 червня 2020 року вбачається, що державним виконавцем були враховані здійснені на депозитний рахунок виконавчої служби боржником платежі в рахунок аліментів. В подальшому, як свідчать надані боржником квитанції про переказ грошових коштів, останнім перераховувались на користь ОСОБА_3 однакові суми у розмірі 4527 в рахунок аліментів та додаткових витрат на лікування дитини, що свідчить про сплату поточних виплат.

Надані боржником документи, які складені іноземною мовою, не можуть бути прийняті судом як допустимі докази сплати боржником ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок аліментів, оскільки вказані документи не мають перекладу на державну мову та не оформлені належним чином відповідно до діючого законодавства.

Дійсно ОСОБА_1 у період з 08 вересня 2014 року по 20 липня 2018 року здійснювались виплати на рахунок ОСОБА_3 , через службу міжнародних грошових переказів, що підтверджується випискою по отриманим грошових переказам АТ КБ Приватбанк від 29 грудня 2020 року, однак цільове призначення вказаних коштів у вказаній виписці не зазначено, у графі «вид операції» зазначено лише, що вказані кошти є виплатою. Враховуючи викладене встановити, чи здійснювались такі виплати в рахунок сплати аліментів та додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_5 в ході судового розгляду на підставі наявних доказів, неможливо. Крім того, такі виплати не були враховані державним виконавцем під час здійснення розрахунку заборгованості по аліментам.

Виходячи з наведеного, підстави для визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо незняття тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України , як і для скасування таких заходів, на сьогоднішній день відсутні.

Суд також не вбачає підстав для задоволення вимоги боржника про скасування розшуку боржника ОСОБА_1 , виходячи з наступних обставин.

Так, судом встановлено, що розшук боржника ОСОБА_1 було оголошено на підставі ухвали Іванівського районного суду Херсонської області від 04 липня 2014 року. Відомості щодо оскарження вказаної ухвали боржником в матеріалах справи відсутні.

Розшук боржника є заходом примусового виконання рішень суду та інших органів (посадових осіб), передбачених статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства юстиції України № 607/56/5 від 25 червня 2002 року затверджена Інструкція про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Відповідно до зазначеної Інструкції працівники органів внутрішніх справ, крім інших випадків, також залучаються державними виконавцями для розшуку у виконавчому провадженні громадянина-боржника, дитини за ухвалою суду або транспортних засобів боржника за постановою виконавця.

Загальні засади організації діяльності територіальних підрозділів служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб з установленням місце перебування відповідачів у справах за позовами про стягнення аліментів на підставі ухвали суду про їх розшук, визначені Порядком розшуку боржника фізичної особи, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 408 від 27 серпня 2008 року.

Зазначеним Порядком встановлено, що суд може постановити ухвалу про припинення розшуку лише в разі надходження до нього заяви стягувача про відмову від стягнення, в решті випадків розшукова справа припиняється і, відповідно, припиняється розшук боржника постановою про закриття розшукової справи, яка затверджується начальником органу внутрішніх справ згідно з пп. 4.2, 4.3 Порядку. Стягувач ОСОБА_12 із заявою про відмову від стягнення аліментів не зверталась, а тому підстави для розгляду питання щодо скасування розшуку боржника в судовому порядку відсутні.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 450, 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Коваленко Т.В., стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа - Іванівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст рішення складений 15 квітня 2021 року.

Суддя Бобко Т.В.