Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1962/20

Провадження № 2/126/122/2021

"13" квітня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати, що він не є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключити відомості про нього як про батька з актового запису про народження від 15.02.2018 року за №18.

Позов обгрунтовує тим, що з 19.11.2017 по 17.06.2019 року вони з відповідачкою перебували у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , в актовому записі про народження якого позивач вказаний як батько дитини.

Відповідачка звернулася до суду з позовом, про стягнення з позивача аліментів на утримання сина, який рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 17.05.2019 року було задоволено. Проте під час виконання вказаного рішення, позивач дізнався, що він не являється біологічним батьком хлопчика.

Вищевказані обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом.

Дана позовна заява надійшла до суду 01.09.2020 року та відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В. Ухвалою суду від 01.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 11.11.2020 року було зупинено провадження у справі та призначено молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою суду від 09.02.2021 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.04.2021 року.

Позивач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка, ОСОБА_2 , також в судове засідання не з`явилася. проте через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 121 СК України передбачено загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини. Так, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 126 СК України урегульовано визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Так, відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини, що слідує з ч. 1 ст. 136 СК України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. 6 ст. 136 СК України до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

З аналізу зазначених вище норм права вбачається, що предметом доказування у вказаній категорії справ є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Судом встановлено, що 17.11.2017 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано у Бершадському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Бершадським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального упавління юстиції у Вінницькій області сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З наявної в матеріалах справи копії рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 17.05.2021 року вбачається, що на користь відповідачки, з позивача присуджено щомісячно стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частин його заробітку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

08.08.2019 року за вищевказаним рішенням суду було відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59744985.

В поданій позовні заяві стверджує, що не являється біологічним батьком ОСОБА_5 , в підтвердження чого надав висновок генотипоскопічного дослідження №26856 від 03.07.2020 року. Згідно вказаного висновку біологічне батьківство позивача відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключається.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст.81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідачка, не погоджуючись з висновком експерта наданим позивачем, заявила клопотання про призначення у справі молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручити Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставити питання:

- чи є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Згідно висновку експерта № 103-294-2020 від 11.11.2020 року, який надійшов до Бершадського районного суду Вінницької області, за результатами вищевказаної експертизи, біологічне батьківство позивача ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 , народженого відповідачкою ОСОБА_2 виключається.

У своїй постанові від 15.10.2020 року у справі № 473/1343/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду констатував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що у даній категорії справ предметом доказування є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною, а згідно висновків експертів батьківство позивача щодо ОСОБА_3 , виключається, а також беручи до уваги, що саме експертний висновок є належним доказом по справі і підставою для виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат суд приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Конституцією України кожному надано право на професійну правничу допомогу. Держава гарантує можливість отримати кваліфіковану допомогу в необхідному обсязі та формах.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки Цивільний процесуальний кодекс України не містить чіткого переліку видів правничої допомоги, суд має оцінювати надані адвокатом послуги відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а саме при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Для того, щоб суд зміг встановити, що витрати пов`язані із розглядом конкретної справи, предмет спору, а по можливості і номер судової справи має бути зазначений в договорі про надання правової допомоги, в довіреності, в актах прийому-передачі, в квитанціях, платіжних дорученнях тощо;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Із зазначених вище критеріїв випливає, що основоположним принципом, який застосовується судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу є принцип співмірності.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи, - ухвала Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 335/9780/15.

Європейський суд з прав людини вказує, що, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімадуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Частиною 8 статті 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач скористався послугами адвоката, ОСОБА_6 , в підтвердження чого до матеріалів справи долучено:

- договір про надання правової допомоги адвокатом від 31.08.2020 року;

- акт виконаних робіт;

- квитанція №148 від 31.08.2020 року

- ордер.

Згідно акту виконаних робіт від 13.04.2021 року адвокат:

- надав консультацію по справі 5 годин, по 500 грн. кожна години, загальна вартість 2500 грн;

- виготовив та подав позову заву до суду 3 години по 500 грн. - 1500 грн;

- ознайомився з ухвалою суду про призначення експертизи та висновком експерта - 1 год. - 500 грн;

- брав участь в суді - 500 грн.

Загальна сума понесених витрат позивача на отримання правової допомоги складає 5000 грн., проте суд вважає таку суму не співмірною із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2500 грн. витрат понесених ним за послуги адвоката.

Разом з тим, згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь з відповідачки.

На підставі викладено та керуючись ст. 121, 122, 125, 126, 136 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , 1996 року народження, як батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про народження №18 від 15.02.2018 року, вчиненого Бершадським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Роз`яснити, що згідно пункту 3розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року №731-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний суддею 13.04.2021 року.

Суддя Р. В. Хмель