Справа № 362/443/21
Провадження № 4-с/362/14/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбель М.М.,

за участю секретаря - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеною скаргою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що Васильківським МР ВДВС ГТУЮ у Київській області у період з 2010 по 2012 року були накладені арешти на все рухоме та нерухоме майно Боржника, а саме:

- Арешт рухомого та нерухомого майна, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження №16532006 від 06.12.2009 року ВДВС Васильківського МРУЮ, зареєстровано 02,02.2010 року о 13:49:11 за №9475787,

- Арешт рухомого та нерухомого майна, накладений постановою про накладення арешту на все майно боржника №32702795 від 30.05.2012 року ВДВС Васильківського МРУЮ, зареєстровано 31.05.2012 року о 15:17:26 за №12567199,

- Арешт рухомого та нерухомого майна, накладений постановою про накладення арешту на все майно боржника №32701789 від 30.07.2012 року ВДВС Васильківського МРУЮ, зареєстровано 30.07.2012 року о 17:25:58 за №12804178,

- Арешт рухомого та нерухомого майна, накладений постановою про накладення арешту на все майно боржника №32702795 від 31.05.2012 року ВДВС Васильківського МРУЮ, зареєстровано 20.08.2012 року о 14:51:38 за №12893879.

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 зверталась до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції з заявою про зняття арешту з майна (копія надається), але отримала відповідь Васильківського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м, Київ) від 16.10.2020 року, вих. 34841, в якій зазначено, що відсутні підстави для зняття арешту з майна у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо сплати боргу, виконавчого збору та витрат.

Як зазначає ОСОБА_1 усі борги за вище зазначеними виконавчими провадженнями були нею погашені, виконавчі збори та витрати були сплачені в повному обсязі, а тому скарга підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила слухати скаргу у її відсутність, підтримала заявлені вимоги.

Представник Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за відсутності його представника не подав, разом з тим, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження №55520674, боржником в якому є ОСОБА_1 .

Зокрема, до зведеного виконавчого провадження №55520674, входить виконавче провадження №32702440 з виконання виконавчого листа 2-1618 виданого 28.11.2011 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є ТОВ ФК "Новотех") боргу в розмірі 399,77 гривень.

Крім того, до зведеного виконавчого провадження №55520674, входить виконавче провадження №32701789 з виконання виконавчого листа 2-1618 виданого 28.11.2011 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є ТОВ ФК "Новотех") боргу в розмірі 27976,85 гривень.

Також, до зведеного виконавчого провадження №55520674, входить виконавче провадження №35412986 з виконання виконавчого листа 2-98 виданого 03.06.2010 року Смілянським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" боргу в розмірі 184940,81 гривень.

До зведеного виконавчого провадження №55520674, входить виконавче провадження №44858650 з виконання виконавчого листа 2-6255 виданого 06.11.2013 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" боргу в розмірі 184225,27 гривень.

До зведеного виконавчого провадження №55520674, входить виконавче провадження №32702795 з виконання виконавчого листа 6-5570/2011 виданого 26.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу в розмірі 986311,28 гривень.

ОСОБА_1 усі борги за вище зазначеними виконавчими провадженнями були нею погашені, виконавчі збори та витрати були сплачені.

Однак, дані обставини не підтверджуються в повному обсязі, оскільки матеріали справи містять лише постанову про закінчення виконавчого провадження №32702795 з виконання виконавчого листа 6-5570/2011 виданого 26.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу в розмірі 986311,28 гривень, та постанову про повернення виконавчого листа 2-1618 виданого 28.11.2011 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є ТОВ ФК "Новотех") боргу в розмірі 27976,85 гривень.

Більш того, з поданих ОСОБА_1 квитанцій вбачається, що нею було сплачено витрати на проведення виконавчих дій лише у виконавчому провадженні №32701789.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Нормою п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Ч. 4 ст. 59 указаної статті Закону перелічено підстави, за наявності яких виконавець самостійно знімає арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини. Такими підставами є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені п. 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону України "Про виконавче провадження".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

До підстав зняття арешту також належать: закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав (ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження").

Ч. 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Також за приписами ч. 3 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" арешт з майна боржика знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. п. 1, 3, 11 ч. 1 цієї статті Закону.

Нормою ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено випадки, коли виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, повертається стягувачу.

Так, за положеннями п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Враховуючи, що доказів закінчення зведеного виконавчого провадження №55520674, боржником в якому є ОСОБА_1 , суду не надано, а посилання ОСОБА_1 на той факт, що усі борги за вище зазначеними виконавчими провадженнями були нею погашені, виконавчі збори та витрати були сплачені в повному обсязі, не знайшли свого підтвердження, суд приходитьдо висновку, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Більш того, прийняття відповідних постанов в межах виконавчого провадження відноситься до виключної компетенції державного виконавця, якому надані такі повноваження відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», і тому у суду відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця прийняти відповідне рішення (в даному випадку винести відповідну постанову) про скасування арешту.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги - відмовити .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.М. Ковбель