Провадження №2/523/371/21
"31" березня 2021 р. м. Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Мурманової І.М.
за участю секретаря судових засідань Нестеренко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця» ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди у розмірі: 10 000 гривень,-
ОСОБА_1 подала до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до Публічного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця» ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова», про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відбулось її звільнення з підстав прогулу (в тому числі відсутності на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня), однак позивач зазначає, що в день звільнення, а саме, 24.07.2019 року перебувала на лікарняному, у зв`язку з чим звернулась до суду з позовом про скасування наказу та поновлення на роботі з підстав її незаконного звільнення.
В ході розгляду судової справи позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі: 70 897 грн., а також стягнення на її користь моральної шкоди в розмірі: 10 000 грн. В обґрунтування заяви про збільшення розміру позовних вимог зазначила, що відповідно до абзацу 2 ст. 235 КЗпП України, при ухваленні судового рішення про поновлення на роботі одночасно приймається рішення щодо виплати працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на підставі чого зазначила, що у зв`язку з незаконним діями відповідача щодо її безпідставного звільнення середній заробіток становить 70 897 грн., а оскільки з часу незаконного звільнення вона змушена була докладати додаткових зусиль щодо свого матеріального забезпечення та таким чином понесла додаткові моральні страждання, просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку оцінила в 10 000 грн.
Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Також, ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2019 року було задоволено клопотання адвоката позивача та витребувано від відповідача низку документів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві.
В останнє судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, при цьому представник позивача ОСОБА_2 , звернулась до суду з заявою про проведення судового засідання у її відсутність, в якій зазначила про підтримку позовних вимоги в повному обсязі та не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку (а.с.128).
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлялись належним чином та своєчасно (а.с. 134,105, 99, 65) однак, до суду жодного разу не з`явився, на надав відзиву на позовну заяву та не повідомив про причини не явки.
Згідно листа адвоката Хлєбникової Н.А., від 20.02.2020 року (вх. № 987/20) договір про надання юридичної допомоги між ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця» та адвокатом Хлєбниковою Н.А - розірвано (а.с.79)
Частиною 2 ст. 43 ЦПК України, передбачено, що учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Таким чином, неодноразові повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а саме своєчасне та належне сповіщення останнього про час та місце розгляду справи, відповідачем були залишені поза увагою.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене, враховуючи, що спір між сторонами не врегульовано, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, поважності причин неявки суд не повідомив не подав відзиву та доказів витребуваних ухвалою суду від 10.10.2019 р., а представник позивача надала заяву в якій зазначила, що не заперечує проти такого вирішення справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 247, 223, 280, 281, 353 ЦПК України, суд,-
Провести заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофздоровниця» ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди у розмірі: 10 000 гривень.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: