Справа № 658/215/21
(провадження № 2/658/508/21)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Лященко В.В.

за участю секретаря: Яковлєвої А.В.

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каховці Херсонської області цивільну справу №658/215/21 за позовом ОСОБА_1 до Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області про встановлення факту проживання за однією адресою та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, суд

встановив:

У січні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.06.2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є тіткою ОСОБА_1 , оголошено померлою. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,32 га (кадастровий номер :07:053:0011, :07:090:0316), що розташована на території Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області. Вказана земельна ділянка належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №891927 від 25.10.2006 року. Спадкоємцем майна померлої є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте зареєстрована була за іншою адресою. Місце реєстрації та постійного проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті тітки ОСОБА_2 ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса, але отримала відмову у зв`язку з тим, що відсутній оригінал зазначеного державного акту. В зв`язку з чим, позивач просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 за однією адресою разом з ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , з 01.09.1972 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,32 га (кадастровий номер :07:053:0011, :07:090:0316), що розташована на території Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 22.01.2021 року зазначений позов було залишено без руху через порушення вимог п.п.3, 10 ч.3 ст. 175, ч.5 ст.177 ЦПК України та надано можливість усунути його недоліки.

05.02.2021 року на адресу суду надійшов оновлений позов ОСОБА_1 , в якому недоліки, зазначені судом, було усунуто.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін.

Ухвалою суду від 02.03.2021 року витребувано з Каховської районної державної нотаріальної контори Херсонської області належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

11.03.2021 року до суду надійшов лист нотаріуса Каховської районної державної нотаріальної контори Херсонської області, з якого вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини, та видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

До початку розгляду по суті справи, позивачем долучено до матеріалів справи копії рішень Каховського міськрайонного суду від 12.10.2017 року та 19.06.2018 року по цивільних справах №658/3304/17 та №658/1781/18.

Позивач в судовому засіданні на задоволені позовних вимог наполягала. Пояснила, що вона народилася та проживала на протязі перших трьох років з батьками в с.Мар`янівка, там ходила до школи, проживала з бабусею ОСОБА_3 та тіткою ОСОБА_2 , в якої не було дітей. Останній раз бачила тітку ОСОБА_2 в 2006 році коли вона від`їздила до Росії на заробітки. В 2009 році померла бабуся позивача ОСОБА_3 , про що хотіли повідомити тітці, проте остання вже не вийшла на зв`язок. Рішенням суду в 2018 році ОСОБА_2 оголошено померлою. Зазначила, що встановлення факту проживання за однією адресою з ОСОБА_2 необхідне для оформлення спадкових справ.

Представник Тавричанської сільської ради в судове засідання не з`явився, заявою від 19.02.2021 року просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.06.1949 року (а.с.29) та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №1 від 04.12.2019 року (а.с.32).

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_4 12.06.1965 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , прізвище дружини після одруження « ОСОБА_7 » (а.с.31). Від даного шлюбу народилася ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 01.09.1972 року (а.с.28).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.30) ОСОБА_8 01.09.1990 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_10 ».

Згідно із копією державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ №891927, виданого 25.10.2006 року на підставі розпорядження голови Каховської районної держадміністрації від 14.06.2006 року за №527, ОСОБА_2 належить земельна ділянка, загальною площею 10,32 га, кадастровий номер :07:053:0011, :07:090:0316, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області (а.с.22).

Рішенням Каховського міськрайонного суду від 19.06.2018 року по цивільній справі №658/1781/18 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є тіткою ОСОБА_1 , оголошено померлою (а.с.69).

Згідно свідоцтва про смерть (поновлений запис) серії НОМЕР_4 від 03.10.2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №3 (а.с.27).

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_5 виданого Каховським РВ УМВС України в Херсонській області від 21.01.2000 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 22.03.1991 року була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , 08.11.2000 року виписана; з 19.01.2001 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 (а.с.23-24).

З листа Відділу у Каховському районі Міськрайонного управління у Каховському районі та м.Нова Каховці Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 06.06.2018 року вбачається, що відділ розглянувши заяву ОСОБА_1 від 17.05.2018 року повідомляє, що згідно наявних обліково-реєстраційних даних станом на 01.01.2013 року на території Тавричанської сільскої ради Каховського району обліковується земельна ділянка площею 10,32 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ №891927, зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів за №62 від 25.10.2006 року на ім`я ОСОБА_2 (а.с.36).

Відповідно до довідки Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області №167 від 27.04.2020 року (а.с.37) виданої ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті на території Тавричанської сільської ради не проживала, та не була зареєстрована (знято з місця проживання 13.11.2017 року згідно рішення суду від 12.10.2017 року).

Згідно довідки Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області №74 від 05.02.2021 року (а.с.50) виданої ОСОБА_1 про те, що на підставі акту про фактичне проживання особи від 28.01.2021 року за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживали ОСОБА_2 , 1955 року народження, ОСОБА_3 , 1928 року народження, та ОСОБА_1 , 1972 року народження.

Відповідно до акту про фактичне проживання особи від 28.01.2021 року (а.с. 51) ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_3 , проживала без реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , разом з нею проживали та були зареєстровані власник будинку баба ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та тітка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджуються сусіди ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а саме, що до 2009 року в будинку проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Що також підтверджується поясненнями старости сіл ОСОБА_13 , які є ідентичними з актом (а.с.52)

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2020 року (а.с.25-26) вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 110,32 га, яка знаходиться на території Тавричанської сільської ради, встановив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , яка на момент смерті не мала реєстрації місця проживання, за даними Спадкового реєстру спадкова справа не заводилася, спадкоємці не зверталися, заповіти відсутні, свідоцтва не видавались. Заява про прийняття спадщини у встановлений строк після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 до нотаріальної контори не надходила та відсутні докази прийняття спадщини ОСОБА_1 , тому остання вважається спадкоємцем, який не прийняв спадщину. Крім того, нотаріусом зазначено, що оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку не було надано. Також, відповідно листа нотаріуса Каховської районної державної нотаріальної контори Херсонської області від 11.03.2021 року (а.с.64) після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини, та видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися.

Так, позивач вважає себе спадкоємцем четвертої черги до майна померлої, на підставі ст. 1264 ЦК України, якою встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 вказує, що з ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто від її народження, спільно проживала з ОСОБА_2 , по день її смерті, по ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідним роз`ясненням Верховного Суду України, викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

В той же час, у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Тобто, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю; на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю з спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому, важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

У роз`ясненнях, викладених в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного, проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року №5-рп/99, зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Матеріалами справи встановлено, що у паспорті позивача ОСОБА_1 з 19.01.2001 року стоїть відмітка зареєстрованого місця проживання за адресою АДРЕСА_3 .

Статтею 3 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Так, всупереч вказаній нормі закону, позивачем не було здійснено необхідних дій для реєстрації місця перебування або місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , що вона повинна була зробити, у разі свого реального перебування або проживання за зазначеною адресою.

Відповідно до роз`яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи, згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Також, позивач, як на доказ постійного спільного проживання з ОСОБА_2 в с.Мар`янівка посилається на акт від 28.01.2021 року, в якому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 стверджують, що до 2009 року були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , проте не підтверджують, що позивачка мала спільний побут та вела спільне господарство з ОСОБА_2 , яка, як встановлено рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.06.2018 року з 2006 року виїхала до Росії.

Крім того, судом було досліджено довідку Тавричанської сільської ради від 05.02.2021 року в якій немає жодної інформації стосовно дати фактичного проживання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_1 . Від народження доньки вони з чоловіком проживали в с.Мар`янівка, коли ОСОБА_15 виповнилося три роки вони переїхали до м.Каховка, а дочка залишилася проживати разом з бабусею ОСОБА_3 та тіткою ОСОБА_2 , яка в 2006 році виїхала на заробітки до Росії та пропала там. В 2009 році після смерті бабусі ОСОБА_15 переїхала до м.Каховка.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком ОСОБА_1 , заявив, що пам`ятає, що його донька проживала в с.Мар`янівка, доглядала за бабусею до 2009 року, після її смерті переїхала жити до Каховки.

Суд відхиляє покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_6 з приводу того, що ОСОБА_1 постійно проживала з бабусею та тіткою в с.Мар`янівка, оскільки вони є батьками позивача, а тому дані свідки є опосередковано зацікавленими у вирішенні даного спору і суд не може посилатися на ці докази, як на достовірні, крім того, вони також спростовуються іншими доказами, встановленими під час розгляду справи.

Дані пояснення не містять логічного зв`язку та зміст цих показів нелогічний, оскільки доньці ОСОБА_1 на той момент було близько трьох років, коли батьки її залишили проживати з бабусею та тіткою, а періодичне проживання та залишення доньки вдома у бабусі та тітки не може свідчити, що ОСОБА_1 постійно там проживала на момент смерті ОСОБА_2 .

Проаналізувавши докази свідків, суд оцінює їх критично, оскільки жоден свідок не підтвердив факт та обставини спільного проживання, а лише надали покази про загальний характер відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Враховуюче наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів на доведення факту постійного проживання з ОСОБА_2 з 01.09.1972 року по день смерті останньої, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_2 , як встановлено рішенням суду від 19.06.2018 року з 2006 року не знаходилася за адресою АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою Тавричанської сільської ради від 27.04.2020 року, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_2 знята з реєстрації місця проживання за рішенням суду від 12.10.2017 року, а тому немає підстав для задоволення позову в цій частині.

Що стосується позовних вимог про визнання права власності за ОСОБА_1 , то вони носять похідний характер від позовних вимоги про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Крім того, згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України, внаслідок оголошення особи померлою відкривається спадщина. При цьому, порядок оформлення спадкових прав до майна таких осіб є дещо особливим.

Так, певну специфіку має час відкриття спадщини. Оскільки днем смерті особи визнається день набрання законної сили рішенням суду, цей день вважається часом відкриття спадщини.

У випадку, якщо суд, відповідно до частини третьої статті 46 Цивільного кодексу України, визначив у рішенні дату вірогідної смерті особи і на момент набуття рішенням законної сили строки прийняття спадщини та інші строки вже спливли, то, з метою охорони інтересів спадкоємців, часом відкриття спадщини все одно слід визнавати день набрання рішенням суду законної сили.

Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В даному випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1271 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Однак нотаріус взагалі не відмовляв ОСОБА_1 в оформленні спадщини в зв`язку пропуском строку прийняття спадщини або у зв`язку з тим, що постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, нотаріусом було лише роз`яснено, що оскільки ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини померлої ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в установлений законом строк не подала та на момент її смерті зареєстрована за адресою померлої не була, вона пропустила строк для прийняття спадщини, а тому враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, та зазначено, що дана відмова може бути оскаржена в судовому порядку.

Враховуючи наведене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позивачем не ставилось питання про пропущення строку прийняття спадщини, а встановлення факту проживання за однією адресою разом зі спадкодавцем не породжує для неї будь-яких юридичних наслідків, оскільки ОСОБА_2 відсутня за місцем реєстрації з 2006 року по день смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 , як було встановлено рішенням суду, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тавричанської сільської ради Каховського району Херсонської області про встановлення факту проживання за однією адресою та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 квітня 2021 року.

Суддя В. В. Лященко