Справа № 930/2212/20
Провадження №2/930/125/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12.04.2021 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Царапори О.П.

при секретарі Євтодієвій Н.М.

за участі позивача ОСОБА_1

законного представника неповнолітньої: ОСОБА_2

представника Служби у справах дітей

Немирівської міської ради: Кордон К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Немирівської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Немирівської міської ради про позбавлення батьківських прав, зазначивши в позовній заяві, що вона, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .Однак сімейні відносини між батьками не склалися, а тому вони разом не проживають.

Коли позивачці було 1 рік 8 місяців мати покинула її та з того часу вона проживає разом з бабусею ОСОБА_2 в с. Рубань Немирівського району. Запис про її батька вчинено на підставі ч.І ст.135 Сімейного кодексу України, зі слів її матері.

На даний час позивачка навчається у 9 класі Рубанської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

З часу її проживання з бабусею матір позивачки не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться її навчальними досягненнями не дбає про її фізичний, духовний і моральний розвиток, не займається її вихованням.

Оскільки матір позивачки не дбає про дитину, не проявляє бажання з нею спілкуватись та не бажає цікавитись її життям, тому вона змушена звернувся до суду з даною заявою.

Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подала, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.11.2020 року.

Виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служби у справах дітей Немирівської міської ради.

Представник третьої особи - Кордон К.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, вважає, що наявні усі підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини, розвитком, умовами проживання, здоров`ям доньки не цікавилася та не цікавиться на теперішній час. Зазначила, що змінити поведінку відповідача щодо її дитини у кращу сторону неможливо, в діях відповідача наявна вина у невиконанні батьківських обов`язків, проживання дитини з її матірю суперечитиме інтересам ОСОБА_1 , яка на теперішній час проживає із бабусею та отримує належне виховання, утримання і піклування .

Заяви, клопотання позивача, відповідача, третьої особи.

Від представника позивача ОСОБА_2 надійшло письмове клопотання у якому вона просить виключити з числа учасників третю особу Орган опіки та піклування Рубанської сільської ради Немирівського району та залучити до участі у справі в якості третьої особи службу у справах дітей Немирівської міської ради.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача заяв та клопотань пов`язаних із розглядом справи до суду не подавала.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 03.11.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 25.11.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 07.04.2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 щодо залучення та заміну у справі третьої особи на Службу у справах дітей Немирівської міської ради.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судові засідання 25.11.2020 року, 03.02.2021 року, 16.03.2021 року, 12.04.2021 року не з`являлася, а тому справа розглядом відкладалася.

Ухвалою суду від 12.04.2021 року було вирішено провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позовну заяву не подавала.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч.3ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином .

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди учасників судового розгляду, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Тому, суд за згодою учасників судового процесу вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив наявність сімейних правовідносин, зокрема, щодо невиконання матірю обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

У судовому засіданні встановлено особу позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що батьками позивачки є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.8).

Крім того в судовому засіданні встановлено особу законного представника позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9-10) та відповідачки по справі ОСОБА_3 (а.с.12).

Як вбачається з характеристики Рубанської ЗОШ І-ІІІ ступенів 2006 року ОСОБА_1 за час навчання у школі зарекомендувала себе здібною, старанною ученицею. Завжи активна на уроці, ретельно готує домашні завдання. ОСОБА_1 добре дружить з учнями класу, товариська, є активною учасницею художньої самодіяльності класу та школи. Вихованням ОСОБА_1 займається її бабуся ОСОБА_2 . Дівчинка завжди охайна, доглянута, забезпечена всім необхідним шкільним приладдям. Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вихованням дитини не займається. На батьківських зборах не буває, участі у житті класу не приймає та на ремонт класу не приходить (а.с.14).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, вбачається, що ОСОБА_1 потребує допомоги в позбавленні батьківських прав матері та влаштуванні її під опіку бабусі ОСОБА_3 , так як матір матеріальної допомоги дитині не надає і з нею не проживає (а.с.16).

Згідно довідки Рубанської сільської ради Немирівського району Вінницької області №214 від 02.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , 1985 року народження ніде не працює з 27.06.2004 року згідно трудової книги НОМЕР_2 від 27.06.2004 року (а.с.20-21).

Згідно висновку Рубанської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 вбачається, що дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в Рубанській ЗОШ І-ІІІ ступенів, проживає в складі сім`ї бабусі ОСОБА_2 , яка й займається її вихованням. Мати ОСОБА_3 не працює, життям дитини та її навчанням не цікавиться, матеріально не допомагає, а тому з метою з метою захисту прав та законних інтересів дитини, влаштування її під опіку бабусі ОСОБА_2 , Рубанська сільська рада прийшла до висновку, що позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 , жительки с. Рубань відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.18).

Також, судом встановлено з пояснень в судовому засіданні позивача, представника позивача, представника третьої особи та досліджених доказів, що відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого часу не проявляє щодо дитини батьківської турботи та піклування, тому свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дочки, що виявилося у тому, що вона проживає окремо від дитини, взагалі не спілкується з нею, не здійснює належного догляду, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, освіту, здоров`я та побут, підготовку до самостійного життя.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3 не спроможна забезпечити дитині - ОСОБА_1 належного піклування, утримання, навчання та виховання.

Відтак, з огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідача, тобто факт свідомого ухилення матері неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків.

До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.

Так, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування ( ст.77 ЦПК України).

В силу вимог ч.1 ст.78 ЦПК України, допустимими є докази, що одержані відповідно до порядку, встановленого законом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності.

Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається.

Разом з тим, суд констатує факт, що відповідач ОСОБА_3 не подавала відзив на позовну заяву про позбавлення її батьківських прав, доказів заперечення щодо позову та доказів, які б свідчили про виправлення своєї поведінки щодо виховання дочки, що на переконання суду, свідчить про її свідоме небажання виправити свою поведінку щодо виховання дитини, тобто про факт винної поведінки відповідача.

З наведених підстав суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання матір`ю обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст.ст.51, 52 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом…

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.150 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК України).

Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із ч.ч.4, 5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому із батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України).

Висновки суду

Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, проаналізувавши пояснення позивача, представника та законного представника позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши висновок Органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав є в інтересах дитини, виходячи із того, що судом встановлено, що відповідач не спілкується і не бажає спілкуватися із дочкою, не приймає участі в її вихованні, утриманні, не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням, тривалий час проживає окремо від дитини, що суперечить інтересам дитини.

Розподіл судових витрат

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з означеним позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с.1).

Так як позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, то понесені нею судові витрати в сумі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 165 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 258, 263, 265, 354, 280 ЦПК України, Конституції України, п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав , суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительку с. Рубань, Немирівського району, Вінницької області відносно її неповнолітньої дочки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с. Рубань Немирівського району Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. понесених останньою за подання позовної заяви до суду у виді сплати судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст рішення виготовлено 12.04.2021 року.

Суддя: О.П. Царапора