П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/15240/14-ц

Провадження № 88-ц/4815/5/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк";

відповідач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 ;

за участі: учасники справи та їх представники не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_3 адвоката Дяденчука Анатолія Івановича про перегляд постанови Апеляційного суду Рівненської області від 25 липня 2018 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк", ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненою,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2018 року позовну заяву ПАТ "Креді Агріколь Банк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" (далі ПАТ "Креді Агріколь Банк") заборгованість за кредитним договором №73 від 03 березня 2008 року в сумі 701 585,90 доларів США, 1 438 422,25 гривень пені та судові витрати в сумі 3 654 гривень.

В позові ПАТ "Креді Агріколь Банк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненим договір поруки №73/1/3 від 13 березня 2009 року, укладений між Акціонерним товариством "Індустріально-експортний банк", правонаступником якого є ПАТ "Креді Агріколь Банк", ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 25 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ "Креді Агріколь Банк" задоволено.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 березня 2018 року скасовано частково.

Позов ПАТ "Креді Агріколь Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк" заборгованість за кредитним договором №73 від 03 березня 2008 року в сумі 701 585,90 доларів США та 1 438 422,25 гривень пені.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних долях 9 135 гривень судових витрат (по 4 567,50 гривень з кожного) на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк".

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ "Креді Агріколь Банк", ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Апеляційного суду Рівненської області від 25 липня 2018 року залишено без змін.

В подальшому представник ОСОБА_3 адвоката Дяденчука А.І. звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Апеляційного суду Рівненської області від 25 липня 2018 року за нововиявленими обставинами.

На її обґрунтування зазначав, що з дня прийняття постанови апеляційним судом з`явилися обставини, які зумовлюють необхідність її перегляду. Так, ОСОБА_3 , розуміючи безпідставність стягнення заборгованості на підставі договору поруки № 73/1/3 від 13 березня 2009 року, який він не підписував та не уповноважував інших осіб на підписання відповідного договору, звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про визнання цього договору недійсним. Хоча місцевий суд відмовив в задоволенні позову, однак в своєму рішенні встановив, що згідно з висновком експерта № 8112 судової почеркознавчої експертизи від 26 березня 2020 року підпис від імені ОСОБА_3 в графі "Поручитель ОСОБА_3 " в договорі поруки №73/1/3 від 13 березня 2009 року м. Рівне між AT "Індустріально-експортний банк", ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою. Отже, з огляду на те, що договір поруки фактично не укладався, тому вимоги банку про солідарне стягнення з відповідача ОСОБА_3 як поручителя заборгованості не підлягали задоволенню.

Отже, вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості на підставі договору поруки №73/1/3 від 13 березня 2009 року, який не підписаний ОСОБА_5 , є безпідставними, оскільки вказаний договір є неукладеним. Якби вказані факти були відомі суду під час розгляду справи, то з їх урахуванням було б ухвалене інше рішення, тобто про відмову в позові. Вказана обставина на переконання заявника є істотною, беззаперечно та такою, що суттєво впливає на прийняте судом рішення і зумовлює необхідність його перегляду. Стягнення ж заборгованості за правочином, який відповідач не укладав, суперечить фундаментальним принципам справедливості, добросовісності та розумності.

З наведених обставин просив скасувати постанову Апеляційного суду Рівненської області від 25 липня 2018 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк" заборгованості за кредитним договором №73 від 03 березня 2008 року в сумі 701 585,90 доларів США та 1 438 422,25 гривень пені та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи представника відповідача щодо необхідності перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви.

03 березня 2008 року між АТ "Iндустріально-експортний банк", правонаступником якого є ПАТ "Креді Агpіколь Банк" та ОСОБА_6 укладено кредитний договір та додаткові угоди до нього, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 880 000 доларів США на рефінансування заборгованості перед АКІБ "УкрсибБанк" та ВАТ "BiЕйБІ" в сумі 397 211 доларів США та на розвиток бізнесу в розмірі 482 789 доларів США, з терміном повернення 02 березня 2033 року, з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів.

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 13 березня 2009 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов`язання солідарно відповідати перед кредитором по зобов`язанням позичальника, які виникають в останнього з умов кредитного договору щодо повернення в повному обсязі наданого позичальнику кредиту в сумі 880 000 доларів США, сплати відсотків та інших платежів (в т.ч. пені, штрафи), що передбачені кредитним договором.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2020 року встановлено, що згідно з висновком експерта № 8112 судово-почеркознавчої експертизи від 26 березня 2020 року підпис від імені ОСОБА_3 в графі "Поручитель ОСОБА_7 " в договорі поруки No73/1/3 від 13 березня 2009 року, укладеним в м. Рівне між АТ "Iндустріально-експортний банк", ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови, заявник зазначав, що нововиявленою обставиною відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України є встановлення рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2020 року тієї обставини, що згідно з висновком експерта ОСОБА_3 не підписував договір поруки.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Визначений цією правовою нормою перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 03 квітня 2008 у справі "Пономарьов проти України").

В свою чергу, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18 листопада 2004 року у справі "Праведная проти Росії").

Між тим, наведена обставина не може бути віднесеною до нововиявленої, оскільки вона не відповідає усім необхідним умовам для віднесення до такої.

Так, очевидно, що така обставина як непідписання договору поруки не могла бути не відомою ОСОБА_3 під час розгляду цивільної справи про стягнення з нього заборгованості на підставі цього ж договору, однак істотність такої обставини, коли слухалась справа, він не реалізовував.

Також, якщо виходити із обґрунтувань заявника, то, по своїй суті, оцінка судом в іншій справі висновку експерта, згідно з яким було встановлено, що ОСОБА_3 не підписував договір поруки, фактично є новою, а не нововиявленою обставиною, позаяк цю обставину було встановлено в рішенні суду тільки 23 вересня 2020 року, тобто вона виникла значно пізніше, аніж прийнята постанова суду, яка переглядається.

Поготів, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Системний аналіз змісту вказаних норм процесуального законодавства вказує на те, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, на рівні з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом ст. 89 ЦПК України.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Проте, як зазначалося, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи або докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Слід розрізняти нові докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч.ч. 3, 4 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими та залишити відповідне судове рішення в силі. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу.

З огляду на наведене та керуючись ст.ст. 381, 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 адвоката Дяденчука Анатолія Івановича про перегляд постанови Апеляційного суду Рівненської області від 25 липня 2018 року.

Постанову Апеляційного суду Рівненської області від 25 липня 2018 року залишити в силі.

Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків