П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 квітня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Мацунич М.В., Готра Т.Ю.

з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грищук М.П. на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2020 року у справі 308/10392/19 (Головуючий: Бенца К.І.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2019 року Краснов Р.В. який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Грицищук М.П. під час виконання судового рішення, зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що постановою державного виконавця 26.03.2010 року відкрито виконавче провадження №18312017 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6830 виданого Ужгородським міськрайонним судом 24.10.2005 року і у даному виконавчому провадженні 02.03.2011 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми звернення стягнення 37044,26 грн.

Згодом, заявник дізнався через Закарпатську філію державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна за постановами державного виконавця від 20.01.2009 року та від 02.03.2011 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що із застосуванням даних реєстру автоматизованої системи виконавчих проваджень 10.07.2019 року було встановлено, що 29.12.2010 року державним виконавцем виконавчий лист від 24.10.2005 року постановою повернуто стягувачу ( ОСОБА_2 ) з причин перешкоджання стягувачем виконавчим діям на підставі п.4 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції , що діяла на час ухвалення постанови. Заявник вказує на те, що державний виконавець в порушення приписів ст. 38 Закону України Про виконавче провадження у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві не зазначив про скасування арешту , накладеного на майно боржника.

Зважаючи на положення нормативно-правових актів, якими врегульовувалося питання закінчення виконавчого провадження та скасування встановлених обмежень, заявником була скерована скарга до державного виконавця з вимогою скасувати арешти на квартиру по АДРЕСА_2 та заборони на його відчуження.

16 серпня 2019 року ОСОБА_3 звернувся із скаргою до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про зняття арешту на майно шляхом внесення змін у постанову від 29.12.2010 року.

У відповідь на цю скаргу начальник відділу державної виконавчої служби надіслав представнику заявника лист № 51457 від 23.08.2019 року, у якому вказав, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду.

Заявник вважає , що державний виконавець всупереч приписам Закону України Про виконавче провадження, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві не зазначив про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Така бездіяльність державного виконавця по відношенню до боржника є незаконною та протиправною і заявник просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2020 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Грицищук М.П. , в частині не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 та виключення відомостей про арешт щодо нього з Єдиного Реєстру боржників під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2010 року у виконавчому провадженні №18312017 .

Зобов`язано головного державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) Грицищук М.П. вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження майна ОСОБА_1 у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №18312017 .

Стягнуто із Ужгородського МВ ДВС ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду Головний державний виконавець Ужгородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грицищук М.П. подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування ухвали суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки знявши даний арешт у виконавчому провадженні № 18312017 суд надає можливість боржнику відчужити належєне їй на підставі власності майно з метою уникнення від виконання судового рішення. Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі вимог скарги і формулювання резолютивної частини ухвали суду не відповідає вимогам, заявлених у скарзі.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 який просить ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Представник Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить розписка про вручення йому поштового відправлення і дана обставина не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Встановлено, що 26.03.2010 року постановою головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Грицищук М.П. відкрито виконавче провадження №18312017 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6830 виданого Ужгородським міськрайонним судом 24.10.2005 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 37 708,15 грн.

02 березня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що стверджується даними витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна .

Відповідно до витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за постановами державного виконавця від 20.01.2009 року та від 02.03.2011 року зазначено про арешт майна та заборони на його відчуження, а саме квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

29 грудня 2010 року головним державним виконавцем МВ ДВС УМУЮ Грицищук М.П. в межах виконавчого провадження №18312017 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження і підставою повернення виконавчого документа є перешкода стягувача своїми діями провадженню виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 цього Закону в редакції на момент виникнення правовідносин - якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Оскільки, у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (у редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) державним виконавцем не було зазначено про зняття арешту з майна у постанові про повернення виконавчого документа.

При постановленні ухвали, суд першої інстанції з урахуванням вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувана бездіяльність державного виконавця в частині не зняття арешту з майна боржника та виключення відомостей про арешт щодо нього з Єдиного Реєстру боржників під час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 29.12.2010 року у виконавчому провадженні № 18312017 є неправомірною та задовольнив скаргу заявника.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грищук М.П. залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2021 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой