справа № 489/2165/19 провадження №2/489/75/21
РІШЕННЯ

Іменем України

13 квітня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Долгорученко Т.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

встановив:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив визнати за собою право власності на 34/100 частки земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 22/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, право власності на які він оформив, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, а також частки земельної ділянки, яка знаходиться за вищевказаною адресою під будинком. Вказана земельна ділянка на підставі державного акту серії ЯК № 273117 належала спадкодавцеві разом з іншими співвласниками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .

Проте позивач не може оформити свої спадкові права на частину вказаної земельної ділянки та отримав відмову нотаріуса у зв`язку з тим, що ним не подано нотаріусу відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, оскільки державний акт виданий на ім`я ОСОБА_5 , не містить часток співвласників, а земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної сумісної власності.

Обґрунтовуючи розмір частки спірної земельної ділянки, яку просить визнати за собою, ОСОБА_1 зазначає про те, що первинна частка спадкодавця у домоволодінні до оформлення прибудов іншими співвласниками та затвердження мирової угоди від 04.11.2003 становила 34/100, а тому на підставі норм статті 120 Земельного кодексу України, посилаючись на те, що є спадкоємцем за законом після смерті свого батька, проте не може оформити свої спадкові права на частину вказаної земельної ділянки через відмову нотаріуса, просить задовольнити позов та визнати за ним право власності на 34/100 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009, загальною площею 0,0747 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачі правом на подачу відзиву не скористались.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , будучи залученими до участі у справі у якості третіх осіб, надали 17.12.2019 письмові пояснення, в яких просили відмовити у задоволенні позову, вважаючи заявлені ОСОБА_1 вимоги передчасними, оскільки позивачу спочатку потрібно звертатися з позовом про визначення частки померлого у спільній сумісній власності на відповідну частку земельної ділянки на момент смерті, а подальшому звертатися з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Розгляд справи просили здійснювати за їх відсутності.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 24.04.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалами суду від тієї ж дати витребувано з КП «ММБТІ» технічну документацію на житловий будинок АДРЕСА_1 , а з Другої Миколаївської нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_8 .

Ухвалою від 16.09.2019 залучено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 до участі у справі в якості третіх осіб.

Ухвалою від 17.12.2019 задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 та залучено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 до участі у справі в якості співвідповідачів.

Ухвалою від 05.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали вимоги позову, просили його задовольнити.

Від відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 16.09.2020 надійшли заяви про визнання позову ОСОБА_1 , у заявах просили розглядати справу за їх відсутності (а.с.182-183,189-190).

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 проти задоволення вимог заперечували з підстав наведених у письмових поясненнях та з посиланням на те, що між співвласниками в судовому порядку було досягнути домовленості щодо їх часток в домоволодінні, після чого батько позивача зареєстрував своє право власності на свою частку. Крім того, кожен із співвласників здійснював добудови, що вплинуло на розмір їх часток. Тому частці позивача в житловому будинку, до якого вона перейшла після смерті батька, має відповідати і частка земельної ділянки, оскільки в іншому разі порушено будуть права і інтереси інших співвласників.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_8 (а.с.52, 58).

Після його смерті відкрилась спадщина на 22/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 та частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009, загальною площею 0,0747 га, яка знаходиться за тією ж адресою.

Майно, що складає спадкову масу, належало спадкодавцю:

- 22/100 частини будинку на підставі ухвали міського суду Ленінського району м. Миколаєва, якою затверджено мирову угоду від 04.11.2003 (а.с.12,13);

- частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009, загальною площею 0,0747 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК № 273117, яка належала ОСОБА_8 разом з іншими співвласниками: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 (а.с.19-20).

Померлий ОСОБА_8 не залишив заповіту щодо розпорядження належним йому майном, а отже спадкування його майна здійснюється за законом.

Позивач, як син померлого, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, вчасно звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори (а.с.51-58). Отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 22/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с.16,17). Це майно не є предметом вказаного спору.

Водночас, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.12.2017 державним нотаріусом Другої Миколаївської нотаріальної контори Авраменко С.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за законом після смерті його батька, у зв`язку з тим, що земельна ділянка згідно державного акту належить спадкодавцю на праві спільної сумісної власності з іншими співвласниками без визначення часток, а сам державний акт видано на ім`я ОСОБА_5 . Зазначивши, що оскільки документи на земельну ділянку було видано з порушенням законодавства, запропонувала позивачу звернутись до суду та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірної земельної ділянки (а.с.18).

Відповідно до статті 1225 ЦК України та роз`яснень наведених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до пунктів «а», «г» частини першої статті 81 ЗК України право власності на землю громадяни України набувають на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами та на підставі прийняття спадщини.

Положеннями статті 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Статтею 89 ЗК України, передбачено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 273117 від 12.12.2011, виданого на ім`я ОСОБА_5 , земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0747 га, по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:010:0009 належала ОСОБА_8 разом з іншими співвласниками - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності. Розмір часток земельної ділянки кожному із власників не визначений (а.с.19-20).

Згідно статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно дослідженої в судовому засіданні технічної документації за адресою: АДРЕСА_1 в померлому ОСОБА_8 належало 9/50 (18/100) частин житлового будинку по АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.1975, та 4/25 (16/100) згідно договору дарування від 09.01.1976 реєстраційний № 145, а загалом 34/100 зазначеного домоволодіння (а.с. 8-10).

Згідно копії архівної довідки від 29.11.2010 № 01-23/980 рішенням виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів від 18.01.1977 № 108 «Про упорядкування нумерації домоволодінь та перейменування АДРЕСА_3 , перейменована на АДРЕСА_4 (а.с.11).

Ухвалою міського суду Ленінського району м. Миколаєва затверджено мирову угоду від 04.11.2003, згідно якої частка ОСОБА_8 у домоволодінні АДРЕСА_1 змінилася і стала становити 22/100 частин. При цьому ОСОБА_8 не претендує на отримання грошової компенсації, пов`язаної із зміною розміру частки в спільній власності (а.с.12).

Відповідно до статті 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно роз`яснень, наданих в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Таким чином, оскільки на час видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 273117 від 12.12.2011, виданого на ім`я ОСОБА_5 , земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0747 га, по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:010:0009 належала ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності разом з іншими співвласниками - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , а розмір частки спадкодавця у домоволодінні на підставі ухвали міського суду Ленінського району м. Миколаєва, якою затверджено мирову угоду від 04.11.2003, становив 22/100 частини будинку, у суду відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку у розмірі 34/100.

Посилання позивача на те, що порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , визначений рішенням народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 29.09.1976 у справі № 3-2-1246/1976, який, з його слів, зберігся між співвласниками по теперішній час, і за яким спадкодавцю було виділено 264 кв.м. земельної ділянки, що фактично складає 34/100 частки земельної ділянки, суд не приймає до уваги, оскільки з часу його ухвалення змінилась підстава володіння земельною ділянкою, зокрема, земельна ділянка з 2011 року на підставі державного акту належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, без визначення часток кожного, а частки у домоволодінні співвласників змінились після затвердження судом мирової угоди від 04.11.2003, і частка спадкодавця стала становити 22/100.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що розмір частки спірної ділянки становить 34/100, оскільки саме така частка відповідає первинній частці домоволодіння, що належала спадкодавцю, і існувала до оформлення прибудов рішенням адміністрації Ленінського району м. Миколаєва від 21.08.2003 без отримання згоди інших співвласників, що суперечить положенням статті 119 ЦК УРСР.

Також суд не приймає до уваги посилання на правові висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 24.01.2019 у справі № 643/8396/13-ц, оскільки вони зроблені в конкретній справі за інших обставин, що, не є тотожними із тими, що досліджуються у даній справі. Зокрема, зміст мирової угоди жодним чином не підтверджує, що частки співвласників у домоволодінні змінились в результаті добудов без згоди інших співвласників, а лише свідчить про те, що предметом позову ОСОБА_8 до інших співвласників у 2003 році був реальний поділ домоволодіння.

Безпідставним суд вважає залучення позивачем до участі у справі в якості відповідача Миколаївську міську раду, оскільки спір стосується земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності фізичних осіб, яких залучено до участі у справі в якості відповідачів. Тому Миколаївська міська рада є неналежним відповідачем у справі, у зв`язку позовні вимоги до неї задоволенню не підлягають.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки частина спірної земельної ділянки належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності та її розмір не було визначено в державному акті, а на час відкриття спадщини частка спадкодавця у домоволодінні складала 22/100, то відповідно до наведених вище норм позивач має право на визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на 22/100 часток спірної земельної ділянки.

На підставі статті 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 499,46 грн. (768,40 х 65%) по 124,86 грн. з кожного.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 22/100 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009, загальною площею 0,0747 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 499,46 грн. по 124,86 грн. (сто двадцять чотири гривні 86 коп.) з кожного.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_3 .

відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

відповідач: ОСОБА_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

відповідач: Миколаївська міська рада, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, ідентифікаційний код юридичної особи 26565573.

Повний текст судового рішення складено 16.04.2021.

Суддя І.В.Коваленко