Справа № 930/355/21
Провадження №2-о/930/40/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Царапори О.П.

присяжних: Клименка О.А., Костенка М.М.

при секретарі: Євтодієвій Н.М.

за участю заявника: ОСОБА_1

представника заінтересованої особи

Брацлавський Психоневрологічний будинок-інтернат Ємельянова В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована сторона Орган опіки та піклування виконавчого комітету Брацлавської селищної ради, заінтересована сторона Брацлавський Психоневрологічний будинок-інтернат про визнання особи недієздатною,-

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції заявника.

Позивач ОСОБА_1 свою позовну заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донькою, яка з 14.09.2017 року перебуває на постійному місці проживання в Брацлавському психоневрологічному будинкові-інтернат, що розташований в смт.Брацлав, вул. Кривоноса,6. Донька є інвалідом в зв`язку з психічним захворюванням, та їй встановлена III група інвалідності.

Внаслідок психічної хвороби вона поводить себе неадекватно. За час перебування в інтернаті стан психічного здоров`я у дочки не покращився ,вона не може висловлювати свої думки, критично відноситись до своєї поведінки, агрессивна, не усвідомлює значення своїх дій, не може керувати ними, потребує стороннього догляду.

За таких обставин позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визнати ОСОБА_2 недієздатною.

Заяви, клопотання учасників справи

Від заінтересованої особи представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Брацлавської селищної ради О.В. Цимбала надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність. Заявлені вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення заяви. Розляд справи просив провести у його відсутність.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17.02.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надавався строк для усунення недоліків заяви.

Ухвалою судді Царапори О.П. від 04.03.2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження за вище вказаною заявою.

В судове засідання для розгляду справи по суті з`явилися заявниця ОСОБА_1 , представник заінтересованої особи та присяжні.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 , свою заяву підтримала та просить її задовольнити.

Суду пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , яка є інвалідом в зв`язку з психічним захворюванням, та їй встановлена III група інвалідності. Просила суд визнати дочку недієздатною, оскільки це їй необхідно для отримання довідки для Соціальної служби.

Представник заінтересованої особи Брацлавського Психоневрологічного будинку- інтернату заявлені вимоги визнав та пояснив, що ОСОБА_2 дійсно перебуває у Брацлавському психоневрологічному будинку інтернаті, однак постійно у виснаженому стані вона не перебуває,спілкується з оточуючим персоналом. В даний час проходить лікування у Вінницькій

психоневрологічній лікарні ім. Ющенка. Суду пояснив, що заявлені вимоги ОСОБА_1 підтримує, однак щодо вирішення питання чи визнавати ОСОБА_2 недієздатною, поклався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с.7).

Згідно висновку № 1 лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я від 11.08.2020 року ОСОБА_2 має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність для самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с.9)

З характеристики виданої соціальним працівником закладу вбачається, що ОСОБА_2 за час перебування у будинку інтернаті веде пасивний спосіб життя, від занять трудотерапією відмовляється, в культурно - масових підприємствах брати учать не бажає, постійно порушує правила внутрішнього розпорядку, на зауваження персоналу закладу не реагує, постійно конфліктує (а.с.17)

Відповідно до відповіді на адвокатський запит вих. № 380 від 29.10.2020 року наданої Брацлавським психоневрологічним будинком інтернатом, вбачається, що інтернат не є спеціальним лікувальним закладом, і ОСОБА_2 перебуває на постійному місці проживання у закладі з 14.09.17 року (а.с.16).

Згідно письмового пояснення директора Брацлавського психоневрологічного будинку інтернату ОСОБА_3 наявного при матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_2 14.08.2017 року прибула на постійне місце проживання до закладу відповідно до путівки Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької ОДА № 43 від 27.07.2017 та була зарахована на всі види державного забезпечення. За час перебування у закладі ОСОБА_2 характеризується, як особа, яка повністю усвідомлює свої дії, спілкується з оточуючими та персоналом закладу. Періодично проходить лікування в обласній психіатричній лікарні ім. Ющенка, інколи займається трудотерапією. Просив не визнавати підопічну ОСОБА_2 недієздатною та не встановлювати над нею опіку (а.с.35-41).

Заявницею ОСОБА_1 у судовому засіданні не було доведено наявність підстав для визнання недієздатною ОСОБА_2 , не заявлено вимогу про призначення судово медичної експертизи і таке клопотання при матеріалах справи відсутнє. Заявницею не обґрунтовано та не закріплено належними доказами, що ОСОБА_2 дійсно потребує догляду через свій нестійкий стан у зв`язку з психічним захворюванням. Заява ОСОБА_1 є необґрунтованою та не містить обґрунтованого висновку експерта на підставі якого суд може дійти до переконання, що ОСОБА_2 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Відповідно до пункту 35 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 жовтня 2001 № 397 висновок експертизи повинен бути обґрунтованим і містити відповіді на поставлені перед ним питання у межах його компетенції, мати конкретний характер. У разі виявлення експертом важливих фактів, з приводу яких йому не були поставлені запитання, він дає відповідь з власної ініціативи. Відповіді не можуть мати форму рекомендацій або вказівок слідству чи суду.

З аналізу наведених норм вбачається, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Крім того, відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних

прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім

випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В той же час, відсутність висновку експертизи щодо психічного стану ОСОБА_2 , яким би було встановлено наявність чи відсутність психічного розладу здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, унеможливлює вирішення питання щодо визнання даної особи недієздатною.

Суд також звертає увагу, що додані ОСОБА_1 до матеріалів заяви екіприз виданий психоневрологічною лікарнею та Висновок лікарсько - консультативної комісії, якими встановлено певні діагнози ОСОБА_2 не можуть бути розцінені судом як докази не здатності усвідомлювати значення нею своїх дій та (або) керувати ними, оскільки будь-яке психічне захворювання саме по собі не може буди підставою для визнання особи недієздатною.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у статтях 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до статті 81 ЦПК України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Статтею 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Зміст частини першої статті 39 ЦК України слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною.

Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час розгляду такої категорії справ, вказавши, що сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, що вимагає об`єктивної медичної експертизи (пункт 39 рішення у справі "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року

Відповідно до ч.1 ст. 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

Згідно ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Висновки суду

Заявником не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 дійсно страждає психічним захворюванням, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними.

Тому, проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, враховуючи відсутність висновку судово-психіатричної експертизи та належних доказів, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатною у зв`язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 4-13, 77-84, 141-142, 258- 260, 263-265, 268, 297,299 ЦПК України, ст.ст.30,39, 41,60, 65,66 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована сторона Орган опіки та піклування виконавчого комітету Брацлавської селищної ради, заінтересована сторона Брацлавський Психоневрологічний будинок-інтернат про визнання особи недієздатною, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом),

поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст рішення виготовлено 06.04.2021 року.

Суддя:/підпис/ О.П. Царапора

Присяжний:/ підпис/ Клименко О.А

Присяжний:/підпис/ Костенко М.М.