Єдиний унікальний номер 189/1353/20
Провадження №2/235/390/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Бородавки К.П.,

за участю секретаря судового засідання Григор`євої С.В.,

представника позивача Петренка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Глобал Спліт» (далі - позивач) звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №IKAPNAIG.82266.001 від 17.07.2013 згідно з рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 в розмірі 164 320,58 грн звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки НYUNDAI, модель ЕLANTRA, 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , що належить на праві власності - ОСОБА_1 (далі відповідач), шляхом продажу його на публічних торгах, початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В обґрунтування позову зазначено, що 17.07.2013 між ПАТ «Всеукраїський Банк Розвитку» (далі Банк) та ОСОБА_2 (далі третя особа) укладено кредитний договір №IKAPNAIG.82266.001 та договір застави рухомого майна, за якими Банк надав кредит у розмірі 123 340,00 грн зі сплатою відсотків за його користування, строком до 16.07.2020, а третя особа передала Банку автомобіль марки НYUNDAI, модель ЕLANTRA, 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , № шасі НОМЕР_2 . До Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі Договору застави внесено приватне обтяження предмету застави за реєстраційним №13800137. Всупереч умов Кредитного договору позичальник своєчасно не здійснював платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання, тому 24.03.2017 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у цивільній справі №185/1602/17 було винесено рішення, відповідно до якого з третьої особи та ОСОБА_3 на користь Банку в солідарному порядку стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 164 320,58 грн та судовий збір в розмірі 1 232,41 грн.

Вказує, що 06.03.2019 між Банком та позивачем укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким Банк відступив позивачу, а позивач набув право вимоги кредитора за Договором кредиту та право заставодержателя за Договором застави.

10.10.2019 ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Банк замінено на ТОВ «Глобал Спліт» як на стягувача у справі №185/1602/17.

Позивачу стало відомо про те, що вищевказаний автомобіль 02.09.2015 був знятий з обліку для реалізації, відчужений і на підставі довідки-рахунку ААЕ211967 від 22.08.2015 його було зареєстровано на ім`я нового власника ОСОБА_4 .

З 22.09.2015 автомобіль зареєстрований на ім`я нового власника відповідача ОСОБА_1 , номерний знак автомобіля новий - НОМЕР_4 .

Позивач стверджує, що дії заставодавця призвели до відчуження та переходу предмета застави до відповідача з обтяженням.

Посилаючись на приписи ЦК України та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідач вказує, що наявні всі підставі для звернення стягнення на предмет застави до відповідача, оскільки реалізація предмета застави заставодавцем не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності до іншої особи.

Ухвалою суду від 25.01.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.65).

В судовому засіданні представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференц-прийому в системі «EasyCon» поза межами суду, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в позові та у відповіді на відзив (а.с.91-92), за якими, зокрема, відповідно до п.17.7 Договору застави заставодавець зобов`язується не передавати предмет застави в оренду, лізинг, наступну заставу, та не здійснювати його відчуження без письмової згоди заставодержателя, а оскільки Банк та позивач не надавали письмової згоди на відчуження предмета застави перереєстрація заставного транспортного засобу відбулася з порушенням норм чинного законодавства. З приводу посилання відповідача щодо пропуску строку позовної давності вказує, що позивач дізнався про відчуження заставного транспортного засобу лише у вересні 2020 року, після чого і звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів, вважає, що застосування стоку позовної давності в такому разі є безпідставним.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористалась, надіслала до суду відзив на позов, за яким у позові просить відмовити, застосувати трирічну позовну давність до вимог позивача, розгляд справи здійснити без її участі (а.с.73-75). Мотиви незгоди зводяться до того, що спірний автомобіль був нею придбаний 22.09.2015 у ОСОБА_4 на підставі Довідки-рахунку ААЕ212531 від 18.09.2015 як добросовісним набувачем вказаного майна, оскільки ОСОБА_4 не є боржником по кредитному договору, жодних договорів з позивачем та його попередником не підписувала. Купівля-продаж вказаного транспортного засобу та його реєстрація вчинювалась на підставі Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388. Вказує, що під час придбання нею автомобіля уповноваженими органами державної реєстрації вчинено дії згідно вказаного Порядку, жодних перешкод для вчинення державної реєстрації переходу права власності на нового власника не було, тому державна реєстрація була проведена відповідними органами.

Зауважує, що відомостей про те, що ОСОБА_5 не мала права його відчужувати у відповідача не було; доказів того, що відповідачу було відомо про обтяження майна - транспортного засобу, позивач не надав. Зазначає, що не є стороною кредитного чи будь-якого іншого договору, не має відповідних зобов`язань перед позивачем, відтак в неї відсутній обов`язок перед позивачем щодо передання належного їй автомобіля в рахунок виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в якому вона також не була стороною (або третьою особою) у справі №185/1602/17.

Вказує, що оскільки суб`єктний склад осіб, що приймали участь у справі №185/1602/17 є різним, то вказане рішення не має преюдиційного значення для даної справи та обставини наявності заборгованості та її розміру мають бути предметом доказування у вказаній справі на загальній підставі.

Відповідач також звертає увагу, що з пункту 1.6 копії кредитного договору, який наданий позивачем, вбачається нарахування комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,20% від суми кредиту щомісяця, що враховуючи приписи ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемним.

Стверджує, що позивачем не подано доказів, що підтверджують заборгованість, а саме, виписку з рахунку боржника за кредитним договором, з якої можливо встановити дійсний розмір заборгованості. Із рішення Павлоградського міськрайонного суду від 24.03.2017 неможливо встановити, коли саме боржники порушили кредитні зобов`язання, чи направлялись їм вимоги про дострокове погашення кредиту в повному обсязі тощо. Таким чином, на думку відповідача, наявність заборгованості боржників та її розмір є предметом доказування по цій справі в загальному порядку.

Крім того, відповідач вказує, що згідно Витягу № 68911565 від 27.10.2020 вбачається, що об`єктом обтяження є автомобіль легковий, марка НYUNDAI, модель ЕLANTRA, 2013 р.в., номер об`єкта НОМЕР_5 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 . Вказані відомості об`єкта обтяження є ідентифікуючими ознаками об`єкта рухомого майна - саме на таке майно накладено обтяження. Відповідач є власником майна з іншими ідентифікуючими ознаками, а саме автомобіль легковий, марка НYUNDAI, модель ЕLANTRA, 2013 р.в., номер об`єкта НОМЕР_5 , номер державної реєстрації НОМЕР_1 , доказів накладення обтяження на який позивачем не надано.

Також позивач наголошує, що у зв`язку зі зверненням до суду вважається, що кредитор достроково змінив строк виконання за кредитним договором, строк повернення кредиту в повному обсязі та виконання всіх зобов`язань за кредитним договором та всіма іншими договорами, що пов`язані з ним, в тому числі, договору застави, настав, подальше нарахування процентів, пені, комісій за договором неможливо. Кредитор використав право захисту своїх прав за кредитним договором, подавши позов до Павлоградського міськрайонного суду про стягнення всієї заборгованості, звернувшись до суду 23.02.2017, тим самим достроково змінив строк дії договору. Посилаючись на приписи ст.256-257 ЦПК України, відповідач зазначає, що оскільки строк повернення кредиту в повному обсязі настав достроково у зв`язку із зверненням первісного кредитора до суду 23.02.2017, то у кредитора виникло право вимоги щодо звернення стягнення на предмет застави за договором застави з наступного дня, тобто з 24 лютого 2017 року, у зв`язку з цим строк позовної давності щодо звернення стягнення на предмет застави сплив 24 лютого 2020 року. Позивач звернувся до суду у листопаді 2020 року, тобто після спливу позовної давності, а тому у зв`язку зі спливом позовної давності у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено із застосуванням позовної давності.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибула, письмових пояснень не надала.

Ухвалою суду від 22.02.2020 у позивача за клопотанням відповідача витребувано оригінал кредитного договору ІКАРNAIG.82266.001 від 17.07.2013 разом з Додатком 1 та Додатком 2; - оригінал договору застави рухомого майна №ZXA019500.82266.002 від 17.07.2013; в сервісному Центрі МВС 1441 витребувано належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для державної реєстрації (перереєстрації) автомобіля НYUNDAI ЕLANTRA, 2013 року випуску, номер шасі VIN НОМЕР_5 , яка відбулась 02.09.2015 в Центрі ДАІ 1405 на підставі довідки-рахунку ААЕ211967 від 22.08.2015, а саме: копію заяви власника ОСОБА_4 , копію документу, що посвідчує її особу, копію документу, що підтверджує придбання транспортного засобу, у разі встановлення станом на 02.09.2015 наявності арештів, заборон на відчуження чи інших обтяжень, що є перешкодою для державної реєстрації відповідний документ, що це підтверджує; в сервісному Центрі МВС 1444 витребувано належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для державної реєстрації (перереєстрації) автомобіля НYUNDAI ЕLANTRA, 2013 року випуску, номер шасі VIN НОМЕР_5 , яка відбулась 22.09.2015 в Центрі 1414, а саме, копію заяви власника ОСОБА_1 , копію документу, що посвідчує її особу, копію документу, що підтверджує придбання транспортного засобу, а також у разі встановлення станом на 22.09.2015 наявності арештів, заборон на відчуження чи інших обтяжень, що були перешкодою для державної реєстрації відповідного документу, що це підтверджує (а.с.86).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 у справі №185/1602/17 (провадження №2/185/1868/17) позов ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» задоволений, стягнуто зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № IKАPNAIG.82266.001 від 17 липня 2013 року у розмірі 164320,58 грн, з яких: поточна заборгованість за кредитом 76669,41 грн, прострочена заборгованість по тілу кредиту 34824,93 грн, поточна заборгованість за процентами по кредиту 1029,25 грн, прострочена заборгованість за процентами 44387,59 грн, прострочена заборгованість за комісією кредиту 7409,40 грн (а.с.13-15, http://reestr.court.gov.ua/Review/65701259).

За змістом вказаного судового рішення судом встановлено, що 17.07.2013 між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №IKАPNAIG.82266.001 (а.с.5-7), відповідно до якого Банк надав позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти, а саме, кредит в розмірі 123490,00 грн на наступні цілі в розмірі 123340,00 грн на придбання автомобіля та в розмірі 150,00 грн на сплату комісії за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, з терміном користування до 16 липня 2020 року та процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 15,5% річних. Зазначені кошти ОСОБА_2 отримав. З п.2.2 кредитного договору вбачається, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки, а також інших витрат виступає: автомобіль легковий сєдан, білого кольору, марки HYUNDAI ELANTRA, 2013 року випуску.

З Договору застави рухомого майна №ZXA019500.82266.002 від 17.07.2013, укладеного між Банком та ОСОБА_2 (заставодавець) (а.с.108-110) вбачається, що ОСОБА_2 передав Банку в заставу автомобіль легковий сєдан, білого кольору, марки HYUNDAI ELANTRA, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований ВРЕВ м.Донецька. Відповідно до п.35.5 Договору застави сторони визначили, що заставна вартість предмету застави складає 176 200,00 грн.

За п.15.7.1 вказаного Договору застави заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на Предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані.

За п.15.7.3 вказаного Договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань за Кредитним договором у випадку, зокрема порушення Позичальником зобов`язань, передбачених умовами Кредитного договору.

Пунктом 15.9 Договору застави передбачається право заставодержателя задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення даних вимог, включаючи кредит, відсотки, неустойку за порушення зобов`язань за кредитним договором.

Пункт 17.7 Договору застави визначає, що заставодавець зобов`язується, не передавати предмет застави в оренду, лізинг, наступну заставу, та не здійснювати його відчуження без письмової згоди заставодержателя.

За даними з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 17.07.2013 за №13800137 на підставі вищевказаного Договору застави зареєстровано приватне обтяження щодо автомобіля легкового, марки HYUNDAI моделі ЕLANTRA, 2013 р.в., номер об`єкта НОМЕР_5 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , на який 20.10.2020 зареєстровано звернення стягнення (а.с.12, 93).

Стягувачу ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 20.06.2017 виданий виконавчий лист за вищевказаним судовим рішенням у справі №185/1602/17, яке набрало законної сили 04.04.2017 (а.с.16-17).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 у справі №185/1602/17 заяву ТОВ «Глобал Спліт» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено сторону відносно виконання виконавчого листа у справі №185/1602/17 щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення на користь кредитора заборгованості за кредитним договором, а саме на стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (а.с.18, http://reestr.court.gov.ua/Review/84917929), оскільки 06.03.2019 між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено Договір №146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №IKАPNAIG.82266.001 від 17.07.2013, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «Глобал Спліт» (а.с.51-58).

За листом Територіального сервісного центру МВС №1441 від 05.03.2021, наданого на виконання ухвали суду, відповідно до інформації Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 03.03.2021 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований автомобіль HYUNDAI ELANTRA, номерний знак НОМЕР_1 , 2013 р.в., кузов № НОМЕР_6 , білого кольору, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 22.09.2015, підстава для реєстрації довідка-рахунок НОМЕР_8 від 18.09.2015; автомобіль був зареєстрований у Центрі №1444 м.Покровськ, надати копії документів немає можливості у зв`язку з тим, що термін зберігання документів три роки (а.с.123).

За листом Територіального сервісного центру МВС №1444 від 17.03.2021, наданого на виконання ухвали суду, відповідно до інформації Єдиного державного реєстру ГСЦ МВС транспортний засіб: легковий автомобіль HYUNDAI ELANTRA, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_6 VIN - НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 р.в., який був зареєстрований 22.09.2015 з видачею свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_7 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - станом на 05.03.2021 перебуває на обліку. Щодо надання копій правовстановлюючого документу, на підставі якого зазначений автомобіль 22.09.2015 був зареєстрований за ОСОБА_1 , повідомлено, що підстави з реєстрації транспортних засобів у 2015 році знищені по завершенню трирічного терміну зберігання, у зв`язку з чим запитувані копії документів надати неможливо. Також повідомлено, що станом на 22.09.2015 відповідно до ЄДР МВС наявність арештів або обмежень на відчуження транспортного засобу не було (а.с.127-128).

За даними з Державного реєстру обтяжень рухомого майна інформація в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером державної реєстрації об`єкта рухомого майна АН0140ІХ - відсутня (а.с.76).

З приводу надання до суду оригіналів кредитного договору та договору застави позивач надіслав заяву від 02.03.2021, в якій повідомив, що з метою забезпечення схоронності документації ПАТ «ВБР» копії вищевказаних документів переміщено на зберігання у сховища ПАТ «ВБР», зокрема оригінал кредитного договору №IKAPNAIG.82266.001 від 17.07.2013 та договір застави рухомого майна №ZXA019500.82266.002 від 17.07.2013 були поміщені для зберігання до сховища відділення «Столичне» ПАТ «ВБР», що розташоване за адресою: м.Донецьк, пр-т Богдана Хмельницького, 102. У зв`язку із запровадженням збройної агресії по відношенню до України та її розповсюдженням на території м.Донецька та Донецької області, ПАТ «ВБР» було прийнято наказ, яким затверджено тимчасове призупинення діяльності деяких відділень Банку з 09.08.2014 до 01.09.2014 (включно), зокрема відділення «Столичне» ПАТ «БВР». В подальшому, по причині загострення ситуації, 01.09.2014 на підставі листа НБУ «Про роботу підрозділів банків, розташованих у Донецькій і Луганській областях» №47-411/39249 від 23.07.2014 ПАТ «ВБР» затверджено наказ «Про подовження строку тимчасового призупинення діяльності окремих відділень ПАТ «ВБР», якими продовжено тимчасове призупинення діяльності відділення Банку, зокрема, й відділення «Столичне» ПАТ «ВБР». За викладених обставин, позивач не має можливості надати оригінали вказаних договорів (а.с.101).

Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права.

За приписами ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Положеннями ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За загальними положеннями про договір він є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Одночасно положеннями ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

В ст.19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначений Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон №1255), відповідно ст.3 якого обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Приписами ч.2 ст.17 Закону №1255 заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (ч.1 ст.27 Закону).

Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна (ч.3 ст.9 Закону №1225).

За змістом ст.10 Закону №1225 у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Одночасно приписами ст.12 Закону №1225 визначено, що взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ст.24 Закону №1225 звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Наведені положення узгоджуються зі ст.590 ЦК України.

Системний аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що в разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця), якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис. Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями 25, 26 Закону №1225.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах: від 03.04.2013 у справі № 6-7цс13, від 19.11.2014 у справі № 6-168цс14, у постановах Верховного Суду від 10.102019 у справі №463/3582/17 (провадження №6113383св19) та від 23.12.2020 у справі №185/4966/16-ц (провадження № 61-2700св20).

В матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 27.10.2020 №68911565, за яким боржнику ОСОБА_2 заборонено відчужувати автомобіль легковий, марка HYUNDAI моделі ЕLANTRA, 2013 р.в., номер об`єкта НОМЕР_5 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 ; документ-підстава Договір застави від 17.07.2013 (а.с.12).

Отже, на момент відчуження вказаного автомобіля боржником ОСОБА_2 діяла заборона на його відчуження, а відтак, враховуючи положення ст.10 Закону №1225, особу, що придбала такий автомобіль, не можна вважати добросовісним набувачем та, як наслідок, не можна вважати, що така особа набула право власності на це рухоме майно без обтяжень, в тому числі, в разі зміни після придбання транспортного засобу його реєстраційного номеру. За викладених обставин, відповідача, яка в подальшому придбала такий автомобіль, також не можна вважати добросовісним набувачем. Покликання відповідача щодо відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження транспортного засобу за номером державної реєстрації АН140ІХ є хибними, оскільки діючим законодавством не передбачено припинення сили обтяження щодо рухомого майна в разі зміни номеру його державної реєстрації.

Зважаючи на викладені законодавчі приписи, встановлені обставини справи, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 у справі №185/1602/17, яке набрало законної сили, з урахуванням ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2019, оскільки боржник третя особа не виконав взяті на себе зобов`язання зі сплати зобов`язань за Договором кредиту від 17.07.2013, а відповідача не можна вважати добросовісним набувачем спірного транспортного засобу, суд доходить висновку, що на предмет застави спірний транспортний засіб, державний реєстраційний номер якого змінений з НОМЕР_3 та НОМЕР_1 , може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором шляхом його продажу з публічних торгів.

При цьому суд враховує приписи ст.82 ЦПК України, за якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Клопотання відповідача про визнання копій кредитного договору від 17.07.2013 та договору застави від 17.07.2013 недопустимими доказами (а.с.121) задоволенню не підлягає з огляду на таке. За приписами ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд виходить з того, що у позивача відсутня можливість надати суду оригінал кредитного договору та договору застави у зв`язку з їх знаходженням у сховищі Банку в м.Донецьку, тобто населеному пункті, де здійснюється проведення антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Крім, того, суд враховує, що при розгляді справи №185/1602/17 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області боржник ОСОБА_2 не оспорював укладення кредитного договору та отримання ним кредитних коштів та придбання спірного автомобіля. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електроними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Разом з тим, суд визнає слушною заяву відповідача щодо порушення позивачем трирічного строку позовної давності та застосування відповідних наслідків.

За приписами ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

За приписами ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Як вбачається зі змісту судового рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 у справі №185/1602/17 судом встановлено, що погашення кредиту згідно умов кредитного договору від 17.07.2013 повинно проводитися кожного місяця, відповідно до графіку погашення кредиту, однак боржник ОСОБА_2 порушив взяті на себе зобов`язання та перестав належним чином (в обсягах та в терміни, які передбачені кредитним договором) сплачувати борг за кредитом, внаслідок чого, станом на 01.02.2017 за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 164320 грн. 58 коп (а.с.13-15).

У постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №753/11000/14-ц (провадження №61-11сво17) зазначено, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

Таким чином, враховуючи, що кредитору-Банку станом на 01.02.2017 вже було відомо про порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами Кредитного договору від 17.07.2013, беручи до уваги, що чинним законодавством передбачено право заставодержателя задовольнити забезпечені заставою вимоги за рахунок предмета застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання, чому відповідають і приписи Договору застави від 17.07.2013, суд доходить висновку, що з 02.02.2017 у кредитора виникло право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави транспортного засобу в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 17.07.2013.

Суд звертає увагу позивача на ст.262 ЦК України, за імперативними приписами якої заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

До суду із позовом у цій справі про звернення стягнення на предмет застави позивач звернувся 17.11.2020, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Наслідки спливу позовної давності визначені в ст.267 ЦК України, в якій зазначено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачем не наведено будь-яких поважних причин пропущення позовної давності, натомість вказано про відсутність підстав для застосування строку позовної давності та звернення до суду в межах строку позовної давності.

Отже, з огляду на сплив позовної давності, в позові належить відмовити.

Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, підстави для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача відсутні.

Керуючись статями 13, 19 ,81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 15.04.2021.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», місцезнаходження м.Київ, вул.Жилянська, 5б/5, .

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Третя особа - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_10 .

Суддя