Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1474/20
Провадження № 2/382/240/21
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

19 квітня 2021 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Шульга Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обгрунтувала наступним. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 1329 від 19.05.2009 р. їй належить будинок АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстровані відповідачі по справі, які не є будь-якими родичами. Більше шести місяців тому відповідачі зібрали свої речі та залишили місце проживання за вказаною адресою. На даний час місце проживання відповідачів їй не відоме. Відповідачі у належному їй будинку не проживають, за комунальні послуги не сплачують, житлом не цікавляться, не ставляться до нього як до свого постійного єдиного місця проживання, їх особистих речей в будинку немає. У користуванні житлом їм ніхто ніколи не перешкоджав. Під час її звернення до Управління соціального захисту населення Яготинської РДА з метою призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, з"ясувалося, що оскільки в належному їй будинку зареєстровані відповідачі, при призначенні субсидії буде братися їх дохід, що позбавить її права на отримання субсидії. Таким чином, реєстрація відповідачів у належному їй будинку створює перешкоди у володінні та користуванні її майном. Просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним будинком.

Ухвалою Яготинського районного суду від 24 листопада 2020 р. відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивачка не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, ураховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.

В силу ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, прийнятої в порядку п.1 ч.1 ст. 360-3, ч.1 ст. 360-4, яка є обов`язковою до виконання всім судами України, вбачається, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.»

На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації особи можливе на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві ( рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства»)

Відповідно до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.

В судовому засіданні установлено, що позивачка є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , (копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2009 р. а.с. 7, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а.с. 8). У належному позивачці будинку з 23.05.2011 р. зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , (витяг з будинкової книги, а.с. 9). Більше шести місяців тому відповідачі, зібравши всі свої речі, залишили належний позивачці будинок. З того часу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодного разу не з`являлися у належному ОСОБА_1 будинку, (акт обстеження, а.с. 10). Реєстрація відповідачів у будинку позивачки створює їй перешкоди у володінні та користуванні своїм майном.

Оскільки більше шести місяців відповідачі не проживають у будинку, належному позивачці, не цікавляться ним, за комунальні послуги не сплачують, не ставляться до будинку, як до місця свого постійного проживання, їх особистих речей у будинку немає, є всі підстави вважати, що вони втратили право користування вказаним будинком.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10,81, 206, 259,263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 317, 319 ЦК України, ст. ст. 71,72 ЖК України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та із ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , з кожного, по 420, 40 (чотириста двадцять гривень 40 копійок) судового збору на користь ОСОБА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 19 квітня 2021 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, котра може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Литвин Л.І.