Справа № 308/1119/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відсотків за договором позики,

встановив:

В провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

03.03.2020 ухвалою суду відкрито провадження у такій, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

17.06.2020 ухвалою суду постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

21.04.2020 на адресу суду від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Турченка Є.І. надійшло клопотання про витребування оригіналів договору позики від 17.09.2018 №17092018 та розписки ОСОБА_2 від 17.09.2018, обґрунтоване тим, що відповідачка не підписувала вказані документи, а відтак для підтвердження вказаних доказів нею буде заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, проведення якої можливе лише при дослідження оригіналів документів.

14.09.2020 ухвалою суду вказане клопотання задоволено, витребувано у позивачки оригінал договору позики від 17.09.2018 №17092018 та розписки ОСОБА_2 від 17.09.2018 про отримання нею грошових коштів.

17.12.2020 в судовому засідання представник відповідачки просив суд скерувати позивачці ухвалу про витребування доказів повторно, яке було задоволено судом.

Зі списку згрупованих поштових відправлень видно, що вказана ухвала була повторно направлена на адресу місця проживання позивачки АДРЕСА_1 за № НОМЕР_1 .

З трекінгу відправлень на вебсайті Укрпошти видно, що поштове відправлення знаходилося у точці видачі/доставки з 12.01.2021. 18.02.2021 вказане відправлення надійшло до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

10.02.2021 судом повторно скеровано ухвалу від 14.09.2020 позивачці ОСОБА_1 для виконання за номером поштового відправлення №272.

З трекінгу відправлень на вебсайті Укрпошти видно, що поштове відправлення знаходилося у точці видачі/доставки з 22.02.2021. 27.03.2021 вказане відправлення було повернуто до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

09.02.2021 помічником судді здійснено телефонний дзвінок за номером телефону вказаним позивачкою як контактний для з`ясування причин, що унеможливлюють виконання позивачкою ухвали суду від 14.09.2020, однак оператором мобільного зв`язку озвучено, що абонент знаходиться поза зоною досяжності.

Позивачкою неодноразово надсилалися на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі, востаннє 07.09.2020. При цьому на конвертах, адресованих до суду, позивачка вказує адресу свого проживання АДРЕСА_1 та контактний номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 111, 104, 88). Проте, як вбачається з поштового відправлення судової повістки (а.с.127), яке надсилалося позивачці за вказаною адресою, таке було повернуто до суду без вручення адресату із відміткою «не проживає».

В судові засідання, зокрема призначене на 15.04.2021, позивачка не з`являється. Від представника відповідачки надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 15.04.2021, без їх участі, при цьому наголошено, що відповідачка позов не визнає з мотивів не підписання договору позики та розписки.

Як вбачається зі змісту ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи станом на 28.01.2021, 09.02.2020 та 15.04.2021 витребувані судом оригінали доказів відповідно до ухвали суду від 14.09.2020 позивачкою надані не були, про причини їх неподання позивачка суд не повідомила, виконання ухвали суду від 14.09.2020 ігнорується нею тривалий час.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

У зв`язку з неможливістю ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення без витребуваних доказів, які не надано позивачкою без поважних причин, враховуючи те, що суд відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК позбавлений можливості самостійно збирати докази, в силу наведених вище положень ст. 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 257, 353, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відсотків за договором позики залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов