Справа № 738/287/21
№ провадження 2/738/172/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року місто Мена Чернігівської області

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

суддi - Волошиної Н.В.,

з участю:

секpетаpя судового засідання - Донець Г.В.,

учасників справи:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у вiдкpитому підготовчому засiданнi в м. Мена Чернігівської області цивільну спpаву за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , Менський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , Менський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання його батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; просив зобов`язати Менський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключивши відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши його - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини, змінити прізвище дитини « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 », по батькові « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він у 2017 році познайомився із ОСОБА_4 , тривалий час періодично зустрічалися з нею та мали близькі стосунки, у 2018 році вона завагітніла та народила доньку - ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_4 на той час проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , то його було зареєстровано батьком дитини відповідно до положень статті 126 СК України. Однак ніколи ні відповідач, ані ОСОБА_4 не заперечували той факт, що біологічним батьком ОСОБА_5 є він. Влітку 2019 році ОСОБА_4 та відповідач розійшлися, після чого він перевіз до себе у село ОСОБА_4 , її старшу доньку ОСОБА_7 та їх спільну доньку ОСОБА_5 . З липня 2020 року ОСОБА_5 почала відвідувати Феськівський ЗДО «Веселка». У листопаді 2020 року із-за періодичних сварок та непорозумінь вони перестали проживати із ОСОБА_4 однією сім`єю, вона забрала дітей та повернулася у село Городище. Однак, на думку позивача, належного догляду за донькою ОСОБА_5 не здійснює, віддала дитину на виховання бабусі - ОСОБА_14 , в зв`язку з чим він продовжував і надалі забирати доньку до себе, вона періодично відвідувала Феськівський ЗДО «Веселка». Дитина ззовні дуже схожа на нього, він забезпечує її всім необхідним, однак не може здійснювати усі права та виконувати батьківські обов`язки стосовно дитини, адже юридично не є її батьком.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 02 квітня 2021 року.

До початку підготовчого засідання третя ОСОБА_6 - ОСОБА_4 надала до суду пояснення щодо позову, в яких зазначила, що позивач, будучи обізнаним про своє батьківство не пред`явив до чоловіка, який записаний батьком дитини позов про визнання батьківства протягом року від дня, коли дізнався або міг знати про своє батьківство, у зв`язку з чим просила застосувати строки позовної давності відповідно до статті 129 СК України та відмовити в задоволенні позову. Також зазначила, що позивач не надає матеріальної допомоги на дитину, у зв`язку з чим вона вимушена була раніше вийти з декретної відпустки і влаштуватися на роботу, а тому за її відсутності за донькою доглядає її бабуся, з якою вони проживають в одному будинку. Інформація про проживання дитини в сім`ї позивача не відповідає дійсності.

В підготовчому засіданні позивач та його представник надали заяву про уточнення позовних вимог, просили визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати Менський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни до актового запису № 39, складеного 03 квітня 2019 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключивши відомості про батька « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », зазначивши батьком « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », змінити прізвище дитини « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 », по батькові « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ». Позивач та її представник зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 досягли спільної згоди щодо визнання позивача батьком дитини, виключення з актового запису про народження дитини відомості про батька « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », та про зміну прізвища дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ».

Відповідач ОСОБА_3 в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав повністю, зазначив, що на момент реєстрації народження дитини не був обізнаний про те, що він не є батьком дитини, про те, що батьком дитини є ОСОБА_1 дізнався пізніше.

Третя ОСОБА_6, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 в підготовчому засіданні визнала уточнені позовні вимоги, просила подану нею заяву про застосування строків позовної давності не розглядати, оскільки вони дійсно дійшли згоди з позивачем про визнання його батьком дитини та про зміну прізвища дитини з « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_5 », підтвердила, що позивач є біологічним батьком її малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник третьої особи Менського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Заслухавши учасників справи, дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна ОСОБА_6 має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У пункті 24 Постанови №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

За приписами статті 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 7 Конвенції визначено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 квітня 2019 року, виданого Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5 , про що 03 квітня 2019 року складено актовий запис за №39, батьком дитини зазначено - ОСОБА_3 , громадянина України, матір`ю - ОСОБА_4 , громадянку України.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визнається за заявою жінки і чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

За повідомленням Менського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) реєстрацію народження дитини проведено відповідно до статті 126 СК України за заявою про визнання батьківства, поданою громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Відповідно до положень статті 129 СК України ОСОБА_6, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до вимог частин 2 та 3 статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного-процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений і особою, яка вважає себе батьком дитини.

Окрім визнання відповідачем та третьою особою позовних вимог, з матеріалів справи вбачається, та не заперечується учасниками справи той факт, що ОСОБА_4 у 2020 році проживала у селі Феськівка з співмешканцем ОСОБА_1 , дитина - ОСОБА_5 ОСОБА_5 у період часу з 23.07.2020 по 09.11.2020 відвідувала Феськівський ЗДО «Веселка», була прив`язана як до матері, так і до її співмешканця, з 10.11.2020 дитина вибула з дошкільного закладу, оскільки її мати виїхала із села (а.с.12).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, яким підтверджувалось її народження.

Відповідно до статті 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану (п.п. 2.13.1).

Відповідно до п.2.16.4 вказаних Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

На підставі викладеного та з урахуванням визнання позову відповідачем ОСОБА_3 та третьою особою ОСОБА_4 , яка визнає ту обставину, що ОСОБА_1 є біологічним батьком її доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Кеpуючись статтями 126, 128, 129 Сімейного кодексу Укpаїни, статтями 10, 12, 13, 76, 81, 82, 200, 259, 263-265 ЦПК Укpаїни, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , Менський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису № 39, складеного 03 квітня 2019 року Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Україна, Чернігівська область, Менський район, місто Мена, виключивши відомості про батька « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України», вказавши в графах «Батьки» батьком: «прізвище, ім`я, по батькові» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , «громадянство» - громадянин України; відомості про дитину: в графах «прізвище» зазначити прізвище дитини за згодою батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - « ОСОБА_5 », ім`я дитини залишити без змін, «по батькові» - ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.

Позивач:

ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач:

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Треті особи:

ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Менський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), місцезнаходження: вул. Героїв АТО, 20 м. Мена Чернігівська область, індекс 15600.

Повний текст рішення виготовлений 12 квітня 2021 року.

Суддя Н.В.Волошина