Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши в режимі відеоконференції справу №295/13436/19 за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 25 лютого 2020 року суддею Слюсарчук Н.Ф. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі Банк, АТ «Кредобанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому, просило стягнути з останніх солідарно заборгованість за кредитним договором № 5072/2016 від 16.11.2016 в розмірі 308544,31 грн, з яких: 208701,52 грн - неповернута сума кредиту, 61073,09 грн - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 38769,70 грн пеня та судові витрати.

Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25 лютого 2020 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №5072/2016 від 16.11.2016 у сумі 308544,31 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою цього суду від 17 вересня 2020 року заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2020 року у справі за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення (а.с. 151-152 т.1).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 25 лютого 2020 року в частині задоволення позовних вимог на суму 45127,42 грн, з яких: 21927,24 грн процентів, 23200,18 грн пені та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку; стягнути з Банка судовий збір за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу.

На його думку, суд безпідставно задовольнив позов Банку в повному обсязі, оскільки позивачем неправомірно нараховано ОСОБА_1 проценти та пеню після пред`явлення 28.12.2018 вимоги про дострокове повернення кредиту. При цьому, суд не врахував висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18).

Також вказав, що його довіритель не погоджується з сумою заборгованості, оскільки розрахунок, наданий позивачем, не містить в періоді нарахування дати 28.12.2018, а інші наявні у справі документи не дають змоги перевірити правильність нарахування. Окрім того, Банк не надає відповіді на запити адвоката, у зв`язку з чим відповідач позбавлений можливості подати контррозрахунок.

Після надання Банком суду апеляційної інстанції виписок по рахункам, ОСОБА_3 надав суду письмові пояснення, у яких просив, з урахуванням цих доказів та проведених розрахунків, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог на суму 51531,68 грн, з яких: 25125,29 грн процентів, 26406,39 грн пені, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, стягнути з Банка судовий збір за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23600 грн, розглядати справу у його відсутність.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник Банку Кізко Л.С. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказала, що відповідно до п. 3.12. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною у відповідності до розділу 3 (Розрахунки між сторонами), кредитного договору, з дня моменту видачі кредиту до: терміну вказаного у п.2.1 цього Договору, або до дати звернення Банку із заявою до суду із вимогою про дострокове повернення суми кредиту та оплати процентів, комісій та інших належних до сплати платежів; або нотаріуса про звернення стягнення на заставне майно на дострокове погашення суми кредиту, сплати процентів, комісій та інших належних до сплати платежів. Тому вважає, що позиція скаржника є хибною з огляду на те, що умовами укладеного кредитного договору передбачено право нарахування процентів до дня звернення з позовом до суду. Також представником Банку подані заперечення щодо вимог скаржника про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у яких вказано, що заявлена вимога про стягнення з Банка 23600 грн таких витрат є завищеною, не обґрунтованою та такою, що не доведена належними і допустимими доказами.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №5072/2016 від 16.11.2016 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , останньою отримано кредит у розмірі 270839,54 грн на строк до 15 листопада 2020 року зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, визначених договором (т.1 а.с.19-22).

Згідно договору поруки №5072/2016/2 від 16.11.2016, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 , останній зобов`язався відповідати перед банком за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вищевказаним кредитним договором (т.1 а.с.26).

АТ «Кредобанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Кредобанк» (т.1 а.с.42-48).

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов договору по сплаті кредиту та процентів за користування ним, станом на 12.07.2019 утворилась заборгованість в сумі 308544,31 грн, яка складається з: заборгованості по кредиту - 208701,52 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом - 61073,09 грн та пені за несвоєчасне грошове зобов`язання - 38769,7 грн (т.1 а.с.8-10).

Матеріали справи також свідчать про те, що 28.12.2018 Банк надіслав ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання договірних зобов`язань по кредитному договору, у якій просив у добровільному порядку протягом 30 днів з дня одержання вимоги погасити заборгованість за кредитним договором станом на 28.12.2008 з яких: 208701,52 грн заборгованості по кредиту, 35947,80 грн прострочені проценти, 3198,05 грн нараховані проценти, 15569,52 грн нарахована пеня (т.1 а.с.107-108).

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Надіславши 28.12.2018 вимогу ОСОБА_1 про дострокове виконання договірних зобов`язань по кредитному договору, у якій просив у добровільному порядку протягом 30 днів з дня одержання вимоги погасити заборгованість за кредитним договором, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів за договором.

Факт отримання досудової вимоги ОСОБА_1 не заперечувала та посилалась на таку обставину у заяві про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що її не було належним чином повідомлено про дату та час судового засідання, яке відбулося 25.02.2020, що підтверджується матеріалами справи, оскільки судова повістка, адресована відповідачам, повернулася на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с. 77-80, 104-105).

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, а тому, оскільки нарахування процентів та пені, передбачених кредитним договором, після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України є безпідставним, висновок суду про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом та пені, нарахованих Банком після 28.01.2019 (тобто з урахуванням 30 днів на виконання досудової вимоги), є помилковим.

Отже, як вбачається з наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості Банком необґрунтовано нараховано з 28.01.2019 проценти в сумі 21452,29 грн та пеню в сумі 22490,64 грн.

Таким чином, заборгованість перед банком становить: 264601,38 грн, з яких: заборгованості по кредиту - 208701,52 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом 39620,8 грн (61073,09 грн - 21452,29 грн) та пеня за несвоєчасне грошове зобов`язання 16279,06 грн (38769,7 - 22490,64) грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити, позов задовольнити частково, стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 264601,38 грн та в дольовому порядку по 1984,32 грн понесених Банком судових витрат по сплаті судового збору за подання позову до суду.

Пояснення представника Банку не спростовують висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі №202/4494/16-ц про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється у тому числі, у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги (на 85,27%) з Банка на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2457,05 грн судових витрат, понесених нею у зв`язку із сплатою судового збору за подання до суду апеляційної скарги та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції зменшує розмір витрат на правничу допомогу з 23600грн до 5000 грн з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, письмову заяву Банку та виходячи з критерію розумності розміру таких витрат, конкретних обставин справи, яка не становить значної складності.

Посилання представника Банку на відсутність доказів оплати послуг на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки актом виконаних робіт від 12.04.2021 передбачено, що оплата послуг адвоката повинна бути здійснена в готівковій формі протягом 30 днів з дати набрання рішенням законної сили. Таким чином, стороною надані відповідні докази обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті, і стягнення таких витрат передбачено п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

Зокрема, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2020 року змінити, виклавши абзаци перший-третій його резолютивної частини в наступній редакції:

«Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова,78, код ЄДРПОУ 09807862) заборгованість за кредитним договором №5072/2016 від 16 листопада 2016 року в сумі 264601,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (місцезнаходження: м.Львів, вул. Сахарова,78, код ЄДРПОУ 09807862) по 1984,32 грн судових витрат з кожного.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кредобанк» (місцезнаходження: м. Львів, вул.Сахарова,78, код ЄДРПОУ 09807862) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 7457,05 грн судових витрат.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 16 квітня 2021 року.