Справа №: 2-502/10
провадження №: 4-с/398/13/21
УХВАЛА

Іменем України

"19" квітня 2021 р., Суддя Олександрійського імськрайонного суду Кіровоградської області Нерода Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ,-

ВСТАНОВИВ:

13.04.2021 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій остання просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 у ВП № 31034289, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (серія та номер запису 31034289 від 24.09.20012 року), та зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт нерухомого майна ОСОБА_2 та оголошення заборони його відчудження № 31034289 від 24.09.20012 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 28398306 від 23.02.2016 року, у виконавчому провадженні № 31034289.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час здійснення виконавчих дій по ВП № 31034289 з примусового виконання рішення Олександрійськогоі міськрайонного суду Кіровоградської області № 2-502/2010 від 06.07.2010 року було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 . В подальшому дане виконавче провадження було завершене, проте арешт з майна боржника знято не було, та листом № 23166 від 24.05.2019 року стягувачеві було повідомлено, що підстави завершення даного виконавчого провадження не передбачають заняття арешту з майна боржника, тому припинення арешту майна не представляється можливим. Скаржник зазначає, що 17.10.2020 року нею було повністю сплачено борг стягувачеві згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 2-502/2010 від 06.07.2010 року, тому зазначений арешт має бути знятим, так як відсутні будь-які підстави для його обтяження.

Дослідивши матеріали скарги, суддя приходить до наступного.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. а ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України - скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 1 статті 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

При цьому, частиною 1 статті 123 ЦПК України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 127 ЦПК України, суд зазаявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнаєпричини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як зазначає сам скаржник у своїй скарзі, так як вбачається з матеріалів, долучених до скарги, листом № 23166 від 24.05.2019 року стягувачеві Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було повідомлено, що виконавче провадження, в межах якого на майно ОСОБА_1 було накладено арешт, завершено 20.11.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», та підстави завершення вказаного виконавчого провадження не передбачають зняття арешту з майна боржника, у зв`язку із чим припинення арешту майна не представляється можливим.

Скаржник звернулася зі скаргою до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області 07.04.2021 року, що підтверджується поштовим штампом на конверті, в якому на адресу суду було направлено скаргу.

Таким чином, строк звернення скаржника до суду згідно норм чинного законодавства має відраховуватися з 24.05.2019 року, і скарга на дії державного виконавця мала бути подана протягом 10 днів.

Скаржник пропустив десятиденний строк звернення до суду із скаргою, і клопотання про поновлення вказаного строку суду не подав.

Крім того, суд зазначає, що відповідь про неможливість зняття арешту з майна від органу ДВС скаржник отримала 24.05.2019 року. Проте, як на підставу зняття арешту з майна у скарзі скаржник посилається на той факт, що 17.10.2020 року нею було повністю сплачено борг стягувачеві згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 2-502/2010 від 06.07.2010 року, на підтвердження чого суду надано копію нотаріально засвідченої заяви стягувача ОСОБА_3 щодо сплати йому заборгованості.

Таким чином, після повного погашення заборгованості за рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 2-502/2010 від 06.07.2010 року, в межах примусового виконання якого і було накладено арешт, скаржник не отримувала відмови у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відмову у знятті арешту з майна. Таким чином, не вирішеним є питання щодо того, чи дійсно порушено права останньої, і чи є необхідність для звернення до суду із скаргою, так як на момент надання скаржнику листа № 23166 від 24.05.2019 року про неможливість зняття арешту з майна, представник органу ДВС не був обізнаний про сплату нею заборгованості у повному обсязі.

Враховуючи наведене вище, скаргу слід залишити без розгляду, на підставі ст. 126 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 126, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 19 квітня 2021 року.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА