Справа № 161/3565/21
Провадження № 2/161/1908/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 01.06.2015 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримала від нього грошові кошти у розмірі 90 000 доларів США на строк до 31 червня 2018 року. Укладення між сторонами договору позики підтверджується власноруч написаною ОСОБА_2 розпискою від 01.06.2015 року. Посилаючись на те, що відповідач не виконала зобов`язання щодо повернення грошових коштів, просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 97 130, 96 доларів США, що еквівалентно на день звернення до суду 2 710 322, 88 грн., в тому числі: основний борг - 90 000, 00 доларів США, що еквівалентно 2 511 342, 00 грн. та 3% річних згідно ст.. 625 ЦК України 7 130, 96 доларів США, що еквівалентно 198 980, 88 грн.

Позивач у письмовій заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності за наявними матеріалами справи, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві, поданій до початку розгляду справи по суті, позов визнає, просить розгляд справи провести у її відсутності.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.06.2015 року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 90 000, 00 доларів США та зобов`язалась повернути їх в повному обсязі до 31.06.2018 року. Факт укладення між сторонами договору позики підтверджується власноруч написаною ОСОБА_2 01.06.2015 року розпискою (а.с.7).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За своєю правовою природою розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки право вимоги.

Термін виконання зобов`язань по поверненню позики встановлений розпискою до 31.06.2018 року.

Оскільки розписка, написана відповідачем, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання позичальника, містить умови отримання позичальником у борг грошових коштів та зобов`язання з їх повернення, які відповідач не виконала, а тому вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики є обгрунтованими.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Чинне законодавство не містить заборони на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Отже, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

З вищевикладеного слідує, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 90 000, 00 доларів США основного боргу - що еквівалентно 2 511 342, 00 грн.

Правилами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а відповідно до ч. 1 ст. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних від простроченої суми зобов`язання, а також надає відповідний розрахунок з якого слідує, що з дати виникнення прострочення боргових зобов`язань 3 % річних від суми боргу в розмірі 90 000, 00 дол. США складає 7 130, 96 доларів США, що еквівалентно 198 980, 88 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення з відповідача в користь позивача 3 % річних від простроченої суми зобов`язання, які виникли між сторонами на підставі договору позики від 01.06.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача боргу та відсотків за прострочення виконання зобов`язання підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивач на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, як інвалід 2 групи (а.с.6), враховуючи, що судом задоволено позов в повному обсязі, а також, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з неї слід стягнути в дохід держави 50% належного до сплати розміру судового збору (з максимальної ставки - 11 350, 00 грн.), що становить 5 675, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість у розмірі 97 130 (дев`яносто сім тисяч сто тридцять) доларів США 96 центів, що еквівалентно 2 710 322, 88 грн., в тому числі: основний борг - 90 000, 00 доларів США, що еквівалентно 2511 342, 00 грн. та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України 7 130, 96 доларів США, що еквівалентно 198 980, 88 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне судове рішення складено 14.04.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк