Справа № 591/8037/20
№ провадження 2/588/138/21
16.04.2021 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Стислий виклад позиції позивача
Відповідач відмовляється повертати борг, погрожує життю та здоров`ю позивачки. 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надіслала ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу за розписками, яку останній отримав 09.11.2020. Заборгованість не повернута відповідачем до цього часу у повному обсязі незважаючи на неодноразові звернення до ОСОБА_2 та до правоохоронних органів.
Надана відповідачу позика не є безпроцентною. Оскільки умовами укладеного сторонами договору не встановлений розмір процентів від суми позики, позивачка вважає, що має право на отримання відсотків відповідно до вимог частини 2 статті 1048 ЦК України у розмірі облікової ставки НБУ.
Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання, позивачка вважає, що ОСОБА_2 має сплатити їй суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми відповідно до вимог статті 625 ЦК України.
Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду (а.с.90). Від відповідача не надійшло відзиву, заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Ухвалою судді Зарічного районного суду м.Суми від 17.12.2020 року справу передано до Тростянецького районного суду Сумської області за підсудністю.
Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 16.01.2021 було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.
За заявами представника позивачки адвоката Гурнак С.О. ухвалами суду від 12.02.2021, 22.02.2021, 11.03.2021 та від 29.03.2021 судом призначались судові засідання у режимі відеоконференції.
Позивачкою 09.03.2021 до суду надіслані додаткові докази.
Протокольною ухвалою суду від 29.03.2021 вирішено здійснювати заочний розгляд справи та приєднано додаткові докази сторони позивача.
Позивачкою 14.04.2021 року надіслана до суду заява про уточнення позовних вимог.
Від представника позивачки ОСОБА_5 16.04.2021 надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника.
Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин
Судом установлено, що 18 січня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір позики, відповідно до якого відповідач зобов`язався повернути позивачці борг у розмірі 5000 грн. протягом місяця (а.с.73).
Позивачка 02 жовтня 2020 року подала до Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 129 КК України (погроза вбивством), за змістом якої ОСОБА_1 повідомила, що позичила кошти в борг ОСОБА_2 , який є мешканцем м.Тростянець, які він не повертає. На аудіозаписах доданих до заяви ОСОБА_2 погрожував заявниці фізичною розправою, які вона сприймала як реальні (а.с.15).
Листом Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області від 30.10.2020 № П-1353 позивачці роз`яснено про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та право звернення до суду (а.с.76).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Щодо позовних вимог про стягнення основного боргу, інфляційних збитків та 3 % річних
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладених договорів, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Суд погоджується з розрахунком сум інфляційних витрат та 3 % річних, який наведений позивачкою у заяві про уточнення вимог за період прострочення і станом на 16.04.2021 року (а.с.108-111).
За прострочення повернення позики в сумі 5000 грн. за розпискою від 18.01.2020 року, за умовами якої позика мала бути повернута до 18.02.2020, сума інфляційних витрат з період з 19 лютого 2020 року по 16 квітня 2021 року складає 467,85 грн. ((5000 грн. х 1,09356969 (сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу з березня 2020 по березень 2021 року) - 5000 грн.).
Отже, загальна сума інфляційних витрат за період прострочення повернення відповідачем ОСОБА_1. сум позик за розписками від 18.01.2020, 23.02.2020 та від 16.04.2020 складає 5980 грн. 37 коп. (467,85 грн. + 935,70 грн. + 4576,82 грн.).
Суд також погоджується з розрахунком позивача сум 3% річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.
Так, за прострочення повернення позики в сумі 5000 грн. за розпискою від 18.01.2020 року, за умовами якої позика мала бути повернута ОСОБА_2 до 18.02.2020, сума 3 % річних за період з 19 лютого 2020 року по 16 квітня 2021 року складає 173 грн. 49 коп. (за період з 19.02.2020 по 31.12.2020 - 129,92 грн. (5000 грн. х3%х317:366:100) + за період з 01.01.2021 по 16.04.2021 - 43,57 грн. (5000 грн.х3%х106:365:100).
Отже, загальна сума 3% річних за період прострочення повернення відповідачем ОСОБА_1. сум позик за розписками від 18.01.2020, 23.02.2020 та від 16.04.2020 складає 2290 грн. 74 коп. (173,49 грн. + 340,41 грн. + 1776,84 грн.).
Щодо позовних вимог про стягнення процентів за користування коштами
Частиною 1 та 2 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір позики вважається безпроцентним, якщо:
1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;
2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась.
Сторонами цієї справи у договорах позики, зміст якого викладено у розписках ОСОБА_2 від 18.01.2020, 23.02.2020 та від 16.04.2020 не визначено умов те, що позика є безпроцентною, при цьому розмір відсотків за користування позикою також не передбачений.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на одержання від позичальника ОСОБА_2 процентів від суми позики, яка надана у національній валюті України - гривні, у розмірі облікової ставки Національного банку України.
Викладене свідчить про те, що позивачка просить стягнути відсотки не за період дії договорів позики від 18.01.2020, 23.02.2020 та від 16.04.2020, а за період після закінчення строку дії договору, коли відповідач неправомірно користувався позикою. Проте право позикодавця на отримання відсотків за правомірне користування позикою у розмірі обумовленому договором або відповідно до вимог частини 1 статті 1048 ЦК України припиняється після спливу визначеного договором строку повернення позики.
Проте, позивачка за період дії договорів позики не заявила позовної вимоги стосовно стягнення відсотків.
З огляду на зміст принципу диспозитивності, який передбачений статтею 13 ЦПК України, суд не має права вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача відсотки на рівні облікової ставки Національного банку України за період дії договорів позики, укладених сторонами, оскільки позивачка таких вимог не заявила.
Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 4739 грн. 02 коп. відсотків за користування чужими коштами задоволенню не підлягають.
Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України).
Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4700 грн.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачка в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подала Акт наданих послуг від 14.04.2021 року, за змістом якого вартість послуг складає 4700 грн., у тому числі 2500 грн. - підготовка адвокатом Гурнак С.В. позовної заяви, участь представника позивача в судовому засіданні - 1500 грн. з розрахунку 500 грн. за одне судове засідання, підготовка клопотань про участь в засіданні в режимі відеоконференції 200 грн., підготовка заяви про уточнення позовних вимог - 500 грн. (а.с.113).
На підтвердження факту сплати позивачкою адвокату Гурнак С.О. 4700 грн. надано довідку від 14.04.2021 року.
Позивачкою доведено обґрунтованість 4200 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Із указаних в Акті від 14.04.2021 1500 грн. витрат на участь адвоката Гурнак С.О. у судових засіданнях з розрахунку 500 грн. за одне судове засідання, обґрунтованими є 1000 грн., оскільки представник позивачки брала участь у 2 судових засіданнях, а тому 500 грн. з указаних витрат не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 .
Отже, ураховуючи, що позов задоволений на 94,6 % з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 3973,20 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 01.06.2006 Тростянецьким РВ УМВС України в Сумській області, адреса: вул.Озерянка, 72 у м.Тростянець Сумської області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) 795 (сімдесят дев`яносто п`ять) грн. 40 коп. судового збору та 3973 (три тисячі дев`яносто сімдесят три) грн. 20 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 16.04.2021 року.

Суддя М.В. Щербаченко