ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/733/19 Номер провадження 22-ц/814/48/21Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

В обґрунтування вимог позивач вказала, що з грудня 2016 року по січень 2019 року позивач мала близькі стосунки з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила сина - ОСОБА_3 , про що Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 06 лютого 2018 року внесено відповідний актовий запис про народження за № 227 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Батьком дитини є відповідач, але, оскільки сторони не перебували у шлюбі, запис про батька дитини зроблено відповідно до частини першої статті 135 СК України. За вказівкою матері батьком зазначено ОСОБА_4 .

На даний час ОСОБА_1 заперечує батьківство.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 та зобов`язати Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести зміни до актового запису про народження №227 від 06 лютого 2018 року, вчиненого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, зазначивши у графі «батько» - ОСОБА_1 , змінивши по батькові дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, задоволено в повному обсязі.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внесено зміни до актового запису №227 про народження ОСОБА_3 , що був вчинений 06 лютого 2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, зазначивши в графі «батько» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінено по батькові дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », інші відомості залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на загальну суму 2980,40 грн, в тому числі, витрати на судовий збір в сумі 768,40 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн, витрати на вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи в сумі 1212,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з даним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі прохав суд рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що суд першої інстанції відкрив провадження по даній справі, не звернувши увагу на те, що позивачем було сплачено судовий збір не в повному обсязі: нею заявлялося в позовній заяві дві вимоги немайнового характеру, а сплачено було судовий збір лише за одну.

Також відповідачем зазначено, що ОСОБА_2 не надала до суду доказів, які б доводили факт батьківства та спільного проживання позивача з відповідачем, адже у свідоцтві про народження батьком дитини зазначено ОСОБА_4 . Копія ж роздруківки з картки ПриватБанку свідчить лише про рух коштів, але не доводить факту надання допомоги по утриманню дитини.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі також наголошує, що позивачем надано копії письмових доказів до позовної заяви належним чином не засвідчені, а наданий витяг Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження видано 21 лютого 2018 року, що унеможливлює встановити чи вносились зміни до даного актового запису.

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, судом першої інстанції його було обмежено у праві доведення відсутності факту батьківства через незалежні та неупереджені експертні установи, адже судом було проігноровано клопотання про призначення експертизи в будь-якій експертній установі, окрім Харківського НДЕКЦ.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

На думку позивача, оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, з повним та всебічним дослідженням доказів.

Так, позивачем зазначено, що вона з відповідачем спільно не проживали та не вели господарство, адже останній знаходиться у шлюбі з іншою жінкою.

Щодо проведення експертизи, то ОСОБА_2 зазначає, що ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2019 року, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року, було призначено судово-біологічну експертизу, проведення якої доручено Харківському НДЕКЦ МВС України. Однак, відповідач не з`явився до експертної установи для відбору зразків біологічного матеріалу, у зв`язку з чим відібрання зразків було перенесено на іншу дату. Згодом до експертної установи, з порушенням у встановленому законом порядку, надійшла заява ОСОБА_1 про відвід експерта. У зв`язку із відмовою відповідача від відбору порівняльних зразків, експертом було складено повідомлення про неможливість проведення експертизи.

В подальшому відповідачем подавались клопотання до суду першої інстанції щодо призначення судово-біологічної експертизи, однак, на думку, позивача вони були правомірно відхилені, адже відповідач не навів обґрунтованих підстав щодо відмови від проведення експертизи, яка вже призначалася у судовому порядку.

Також позивачем зазначається, що надані нею копії до суду першої інстанції є засвідченими належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Тому з урахуванням вищезазначеного прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2020 року - без змін.

Щодо явки та позиції учасників в апеляційному суді

В судове засідання відповідач не з`явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, його представник - адвокат Більда В.В. апеляційну скаргу підтримав, пославшись на викладені в апеляційній скарзі обставини, крім того, не погоджувався із висновком судової молекулярно-генетичної експертизи та просив призначити по справі комісійну судову молекулярно-генетичну експертизу.

Позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, крім того, вказували, що факт батьківства встановлено висновком судової молекулярно-генетичної експертизи, проти призначення комісійної судової молекулярно-генетичної експертизи заперечували.

Від Кременчуцького міського відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила сина - ОСОБА_3 , про що Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 06 лютого 2018 року здійснено відповідний актовий запис про народження за №227 (т.1 а.с. 10) та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (т.1 а.с. 9).

Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (т.1 а.с. 10).

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення судово-біологічної (молекулярно-генетичної) експертизи.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про проведення експертизи задоволено частково. Призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (т.2 а.с.150-152).

Відповідно до висновку експерта №103-308-2020 встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 практично доведено (т.2 а.с. 175-178).

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 51 Конституції України, частинами другою та третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Частиною другою статті 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до частини першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Так, судом було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що запис відомостей про батька було зроблено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 140/2055/18 висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Отже, враховуючи результати висновку експерта №103-308-2020, якими встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%, колегія суддів вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Щодо доводів, наведених в апеляційній скарзі

Щодо судового збору

У статті 376 ЦПК України передбачені підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. Так, в частині третій даної статті зазначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Разом з тим, у вищевказаній статті зазначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З вищевказаного вбачається, що неповна сплата позивачем судового збору при подачі позовної заяви не може призвести до неправильного вирішення справи, адже це питання не стосується розгляду справи по суті, а має процесуальний характер на стадії відкриття провадження по справі.

Щодо клопотань про проведення експертизи

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції заявляла клопотання про призначення судово-біологічної експертизи, проведення якої прохала доручити Харківському НДЕКЦ МВС України.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2019 року, яку було залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року, клопотання позивача про призначення судово-біологічної експертизи задоволено та призначено судово-біологічну експертизу, проведення якої доручено Харківському НДЕКЦ МВС України.

На адресу суду першої інстанції надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи від 17 березня 2020 року у зв`язку з відсутністю зразків біологічного матеріалу. Також зазначено, що 03 березня 2020 року для відбору порівняльних зразків до експертної установи не з`явився ОСОБА_1 11 березня 2020 року до експертної установи надійшла заява ОСОБА_1 про відвід експерта, а з`явившись 12 березня 2020 року для відбору порівняльних зразків до Харківського НДЕКЦ МВС України відповідач відмовився від проведення відбору.

Так, частиною другою статті 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Разом з тим, питання про відвід секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача вирішується складом суду, що розглядає справу (частина десята статті 40 ЦПК України).

Слід відмітити, що заява про відвід експерта була подана до експертної установи і до суду першої інстанції вона не подавалася, тому суд був позбавлений можливості її розглянути і за необхідності задовольнити.

24 липня 2020 року та 14 вересня 2020 року відповідачем були заявлені клопотання про проведення судово-біологічної експертизи, які ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 липня 2020 року залишено без розгляду та ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідно.

Однак, вищевказане не спростовує висновків суду першої інстанції, який врахувавши поведінку відповідача та обставини справи, дійшов до правильного висновку.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції клопотання відповідача про проведення експертизи було задоволено частково і проведено судову молекулярно-генетичну експертизу. Відповідно до висновку експерта №103-308-2020 встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Отже, висновок експерта підтвердив правильність рішення суду першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги щодо відмови у проведенні експертизи не спростовують правильність рішення суду.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Що ж стосується доводів скаржника щодо незасвідчених належним чином додатків до позовної заяви, щодо витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження датованого 21 лютого 2018 року та копії роздруківки з картки ПриватБанку, то вонине ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції тому, що вказуючи про дані обставини відповідач не обґрунтовує, яким чином дані обставини спростовують висновки суду першої інстанції.

До того ж, відповідно до висновку експерта №103-308-2020 встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%.

Щодо заперечень проти висновку експерта №103-308-2020

Доводи представника відповідача щодо заперечення правильності висновку експерта №103-308-2020 спростовуються Методичними рекомендаціями Міністерства охорони здоров`я України «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), Київ, 2012 р.».

Згідно Розділу ІІ Методичних рекомендацій судово-медичні експертизи із використанням ДНК-аналізу можуть проводитися різними методами, в т.ч. і методом полімеразної ланцюгової реакції з використанням іонообмінної смоли Chelex 100 (пункт 1.2 та 3 Розділу ІІ).

Вимоги до відбору та збереження зразків біоматеріалу визначено у пункті 2 Розділу І Методичних рекомендацій і відбір зразків проводиться на фільтрувальному папері або лабораторній марлевій серветці (пункт 2.1).

При цьому, порядок відбору крові у живих осіб викладений в методичних рекомендаціях «Дослідження рідкої крові та її слідів на речових доказах, Київ, 2010 р. (Розділ ІІІ, пункт 1 Відбір крові)», згідно яких відбір крові може проводитися у відділенні, а також поза межами відділення особою, що володіє даною маніпуляцією.

Відповідно до пункту 2.5.4 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, експертиза спірного батьківства, спірного материнства і підміни дітей проводиться в такій послідовності: а) ознайомлення з наданими документами; б) збір анамнезу (перенесені захворювання, трансфузії крові тощо); в) відбір крові і слини; г) аналіз крові, а при необхідності і слини; д) складання підсумку.

Тобто, відповідно до даних правил проводиться саме аналіз крові і лише при необхідності - і слини.

Як вбачається з висновку експерта № 103-308-2020 експертиза проводилася саме за аналізом відібраних у встановленому порядку зразків крові матері, батька та дитини.

Відповідно до Методичних рекомендацій «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей)» 2012 року мінімальне числом локусів, які підлягають дослідженню експертами - 12. Згідно пункту 3 даних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%.

При цьому, при проведенні експертизи по даній справі досліджувалося 16 локусів, а вірогідність батьківства становить 99,99%.

Щодо доводів клопотання, що експертом не проводився збір анамнезу, то колегія суддів звертає увагу, що згідно частин першої, другої статті 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати.

Отже, експерт провів експертизу відповідно до відібраних зразків та наданих судом матеріалів справи.

При цьому, відповідачем не надавалися суду документи щодо анамнезу, які він мав бажання долучити, а дане клопотання також не містить документів про перенесені захворювання, трансфузії крові тощо.

Посилання заявника щодо неспівпадіння алелей у дитини і матері спростовуються результатами дослідження, згідно яких у дитини виявлено в кожному локусу по одній алелі матері та батька.

Окрім того слід відмітити, що Методичними рекомендаціями Міністерства охорони здоров`я України «Використання ДНК-аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), Київ, 2012 р.» не передбачено долучення графічного зображення ДНК-профілю до експертизи в обов`язковому порядку.

Що ж стосується інших доводів, то вони не підтверджуються доказами і базуються виключно на твердженні представника відповідача.

Зважаючи на наведене, у суду не виникає сумнівів щодо правильності висновку експерта, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання про проведення комісійної судової молекулярно-генетичної експертизи.

При цьому, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Більди В.В. про призначення по справі комісійної судової молекулярно-генетичної експертизи відмовлено.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишати судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не ставлять під сумнів правильність по суті прийнятого рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги відповідача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справи у суді першої інстанції відсутні.

Разом з тим, 03 грудня 2020 року ОСОБА_2 подала до суду клопотання про відшкодування судових витрат. 13 квітня 2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про відшкодування судових витрат, яке містить в собі вимоги і попереднього клопотання від 03 грудня 2020 року.

На підтвердження витрат, пов`язаних із прибуттям до іншого населеного пункту, позивачем до клопотання додано квиток на автобус за маршрутом Полтава-Кременчук на 24 листопада 2020 року о 12:00 годині, Кременчук-Полтава на 24 листопада 2020 року о 08:00 годині; чек на купівлю скрапленого газу на суму 248,80 грн та 2 квитки на проїзд в міському автобусі вартістю по 6 грн кожен. На підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи (проїзд до експертної установи, поштові відправлення, сума втраченого заробітку, витрати на пальне), ОСОБА_2 до клопотання додала: квиток на автобус за маршрутом Київ-Кременчук на 29 січня 2021 року о 17:00 годині, Кременчук-Київ на 29 січня 2021 року о 05:00 годині; квитки на проїзд у маршрутному таксі 04 штуки по 15,00 грн кожен; повідомлення від абонента «TAXI-646» про вартість поїздки у розмірі 40,00 грн; повідомлення від абонента «TAXI-838» про вартість поїздки у розмірі 55,00 грн; чек на купівлю бензину на суму 599,80 грн; чеки та накладні з АТ «Укрпошта» за використані послуги з пересилання на загальну суму 132,24 грн; наказ від 27 січня 2021 року №48 о/с про надання відпустки без збереження заробітної плати за згодою сторін тривалістю 01 календарний день - 29 січня 2021 року; довідка про доходи ОСОБА_2 за січень-лютий 2021 року.

Статтею 138 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 зазначено, що сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59.

Водночас, вищевказані нормативно-правові акти органів виконавчої влади передбачають можливість відшкодування витрат на проїзд в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі), або ж витрат на пально-мастильні матеріали, які відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

Враховуючи надані докази, подані позивачем до суду на підтвердження понесених судових витрат, суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню частково, а саме у частині відшкодування витрат на проїзд автобусом за маршрутом Кременчук-Полтава та Полтава-Кременчук 24 листопада 2020 року на загальну суму 200,00 грн, адже з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 24 листопада 2020 року була присутня на судовому засіданні у приміщенні Полтавського апеляційного суду, яке було призначено на 10:30 годин; та в частині відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в м. Києві, а саме за проїзд автобусом за маршрутом Кременчук-Київ та Київ-Кременчук 29 січня 2021 року на загальну суму 600,00 грн, адже з матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_2 та її сина 29 січня 2021 року були відібрані зразки крові у Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи.

Що ж стосується витрат за проїзд у таксі, то з вищевказаного вбачається, що відшкодуванню підлягають витрати щодо проїзду транспортом загального користування та підкреслено «окрім таксі».

Компенсація витрат за паливні матеріали, а саме за купівлю скрапленого газу та бензину не підлягає задоволенню, адже з наданих заявником доказів понесених витрат неможливо встановити кількість витраченого палива пов`язаного саме з явкою до суду, адже заявником не надано розрахунку витраченого пального, а також відсутній маршрут руху та не зазначено вид транспорту.

Що ж стосується компенсації суми втраченого заробітку за 29 січня 2021 року, то слід зазначити, що заявником не надано розрахунку розміру середньомісячного заробітку, а надана ОСОБА_2 довідка про доходи містить в собі інформацію про нараховану їй заробітну плату за січень та лютий 2021 року, з яких неможливо встановити розмір середньомісячного заробітку заявника до вказаного періоду - 29 січня 2021 року.

Що ж стосується інших вимог про відшкодування витрат, то вони не підлягають задоволенню, адже з наданих позивачем доказів неможливо встановити, що дані витрати були понесенні останньою у зв`язку з розглядом даної справи і такі витрати є необхідними для розгляду справи.

Тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 800,00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 800,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко