ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/545/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/1384/20 Категорія: 305010400 Симоненко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , по-сусідству з будинком позивача по АДРЕСА_2 проживає відповідач - ОСОБА_2 , з яким у позивача склалися давні неприязні відносини.

04 травня 2020 року о 15 годині 00 хвилин, позивач почув стукіт та помітив, як відповідач ОСОБА_2 наносив удари молотом по огорожі, а потім відходив від неї. Бетонна огорожа розмежовує двір позивача і город відповідача. Того ж дня о 18 годині 00 хвилин почув стукіт по бетонній огорожі та помітив сусіда по ту сторону огорожі, який рухався з молотом в руці від огорожі до свого будинку. Позивач зателефонував донці ОСОБА_4 , яка повідомила що викличе поліцію по даному факту. Близько 20 години 00 хвилин приїхали працівники поліції, які припинили неправомірні дії ОСОБА_2 .. Поліція не знайшла підстав для відкриття кримінального провадження і підстав для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також поліція не виявила в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного чи кримінального правопорушення.

Позивач вказує, що внаслідок ударів молотом, відповідачем пошкоджено 7 секцій бетонної огорожі, які на даний час не придатні до використання і підлягають повній заміні, так як мають наскрізні отвори і відлущування бетону. Загальна вартість заміни семи бетонних секцій коштує 3230,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка виразилась в тому, що в позивача суттєво погіршився стан здоров`я, який супроводжувався головним болем, систематичним підвищенням артеріального тиску, що було пов`язано із його душевними хвилюваннями, так як у віці 83-х років йому доводиться вирішувати питання по заміні пошкоджених секцій бетонної огорожі, викликати працівників поліції з метою захисту власного майна, звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. У зв`язку з чим він вимушений звертатися за медичною допомогою.

Вважає, що між неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 та завданою йому моральною шкодою є прямий причинний зв`язок, тому враховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг завданих йому моральних страждань, втрат немайнового характеру, вважає розумним, виваженим та справедливим оцінити заподіяну моральну шкоду в розмірі 12 000,00 грн.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3230 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 12000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження дійсності факту спричинення йому матеріальної та моральної шкоди протиправними, винними діями відповідача.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі вказує, що із довідки ДОП СП Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області майора поліції В. Іванова від 30 травня 2020 року вбачається, що працівниками поліції не було внесено відомості про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань лише по тій причині, що сума завданих збитків була незначною для внесення таких відомостей за ст. 194 КК України, однак, тим самим підтверджується факт завдання таких збитків, та вказується поліцейським на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачаються цивільно-правові відносини.

Зазначає, що 04 травня 2020 року працівниками поліції було зафіксовано факт пошкодження семи секцій бетонної огорожі позивача, що підтверджується фотознімками, які були надані поліцією разом з висновком по матеріалах ЄО № 1609 від 04 травня 2020 року.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував положення ч. 2 ст. 1166 ЦК України, а відповідач не спростував презумпцію своєї вини. Відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність його вини у завданні шкоди майну.

ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року без змін.

У відзиві вказує, що в матеріалах справи містяться фото і відеодокази, надані відповідачем, які повністю спростовують пояснення позивача про пошкодження огорожі.

Стверджує, що огорожа позивач неушкоджена та відповідачем не спричинено позивачу матеріальної і моральної шкоди.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області від 15 жовтня 2020 року №1030, ОСОБА_1 , 1937 року народження, є власником житлового будинку з підсобними приміщеннями в АДРЕСА_1 (а.с.12).

Земельна ділянка за вказаною адресою межує з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає відповідач у справі, ОСОБА_2 , чого сторони не заперечували.

На підтвердження неправомірних дій відповідача позивачем надані копії матеріалів ЖЕО від 04.05.2020 року № 1609.

Відповідно до листа Шполянського відділення Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області від 01 червня 2020 року № 2925/64/01-2020 адресованого ОСОБА_1 , звернення про те, що ОСОБА_2 пошкодив огорожу зареєстровано в Шполянському ВП ГУНП, матеріал ЖЄО від 04 травня 2020 року № 1609, та розглянуто у порядку Закону України «Про звернення громадян». У зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, підстави для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні. За результатами перевірки у даній ситуації не виявлено порушення адміністративного чи кримінального законодавства (а.с. 23,85).

Відповідно до довідки від 30 травня 2020 року ДОП СП Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області Іванова В., затвердженої начальником Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області Крушинським М., щодо розгляду повідомлення від ОСОБА_4 , жительки м. Черкаси, відповідно якого до неї звернувся по телефону її батько ОСОБА_1 житель АДРЕСА_1 , та повідомив про те, що сусід ОСОБА_2 б`є молотком по його огорожі, встановлено, що зі слів ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 15:00 години та 18:00 вони перебували за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 та почули, що в їхню бетонну огорожу хтось стукає, бачили, як від огорожі йшов у бік свого будинку їх сусід ОСОБА_2 та на огорожі залишились пошкодження у вигляді отворів у семи бетонних секціях, і завдані збитки за пошкодження огорожі зі слів ОСОБА_5 становлять 15 000,00 грн. Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 04.05.2020 року близько 15:00 години він прийшов до подвір`я ОСОБА_5 по справах та почув сильний стук по бетонній огорожі та, що по ту сторону від даної огорожі з молотом в руках до свого домоволодіння пішов сусід ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебувають в неприязних відносинах. ОСОБА_2 пояснив, що 04.05.2020 з 13:00 години перебував за місцем проживання, займався по господарству, та факти пошкодження огорожі ОСОБА_1 заперечує, та підтвердив те, що перебуває з сусідами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в неприязних стосунках.

За результатами перевірки встановлена відсутність ознак кримінального правопорушення за ст. 194 КК України, так як сума завданих збитків є незначна, та адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, та вбачаються цивільноправові відносини (а.с.27).

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що йому було завдано шкоди саме неправомірними діями відповідача.

Посилання у довідці Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області від 30 травня 2020 року на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачаються цивільно-правові відносини, а відомості про кримінальне правопорушення не було внесено до ЄРДР лише із тих підстав, що сума завданих збитків є незначною, не підтверджують факту завдання збитків позивачу саме відповідачем.

Крім того, матеріали справи не містять доказів про те, коли саме було пошкоджено огорожу позивача, яким способом (молотом, як стверджує позивач, чи іншим способом), а також того, що було пошкоджено саме сім секцій огорожі, оскільки із наданих сторонами фотографій не можливо встановити кількість пошкоджених секцій огорожі.

Колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що доказування у справі ґрунтується на припущеннях позивача, що відповідач пошкодив його огорожу.

Так, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд правильно оцінив критично, оскільки вказані особи можуть бути зацікавленими у вирішенні справи на користь позивача.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 вже звертався із аналогічним позовом до ОСОБА_2 , в якому вказував дещо інші обставини справи, а пояснення свідка ОСОБА_7 зовсім не згадувались у позові (а.с. 86-88). Вказана позовна заява ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 09 жовтня 2020 року була залишена без розгляду за заявою позивача (а.с. 89).

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У зв`язку з тим, що позивачем не доведено факту завдання йому шкоди, як майнової, так і моральної, саме винними діями відповідача ОСОБА_2 , судом першої інстанції правомірно відмовлено і у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду у суді першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів апеляційним судом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке не підлягає зміні чи скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишає без задоволення, а рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді