Справа № 464/5732/19
пр.№ 2/464/210/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2021 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном та встановлення порядку користування майном,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 23.10.2019 р. звернулась в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , у якому просить зобов`язати відповідачку ОСОБА_5 усунути їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом надання безперервного доступу до квартири. Окрім цього, просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: виділити у її користування ізольовану кімнату площею 18,4 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 12) з лоджією площею 1,8 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 14); виділити у користування відповідачки ОСОБА_2 ізольовану кімнату площею 11,3 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 9) з лоджією площею 1,8 кв.м. (згідно плану у технічному паспорті 13); виділити у користування відповідачки ОСОБА_3 ізольовану кімнату площею 9,0 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 6); виділити у користування відповідачки ОСОБА_5 ізольовану кімнату площею 11,7 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 10); у спільному користуванні усіх співвласників залишити: приміщення кухні 10,1 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 4); ванну 2,6 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 2); туалет 1.3 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 3); коридор 14,0 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 1); комірка 1,3 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 11); вбудовані шафи по 0,3 кв.м, 0,3 кв.м, 0,3 кв.м кожна.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона перебуває із відповідачами по справі у родинних відносинах, а саме ОСОБА_2 її мати, а ОСОБА_3 та ОСОБА_5 рідні сестри. Незважаючи на родинні відносини та досить дружні відносини, між ними виник спір, який триває значний проміжок часу щодо порядку користування їх спільним майном квартирою АДРЕСА_1 . Зазначає, що їй належить 2/5 частки вказаної квартири, а відповідачам по 1/5 частки такої. Відповідачка ОСОБА_5 постійно ігнорує встановлений порядок користування квартирою, а протягом останнього часу нею чиняться перешкоди у володінні та користуванні належною їй часткою квартири, а саме ОСОБА_5 не впускає її до спільної квартири. З приводу наведеного, вона зверталась із відповідними заявами в ЛКП «Житловик С» та Сихівський ВП ГУ НП у Львівській області». Із врахуванням вищенаведеного, вважає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці спільної часткової власності. Вказує, що запропонований нею порядок користування квартирою зможе запобігти постійним суперечкам та конфліктам між співвласниками та мешканцями спірної квартири.

Ухвалою від 07.11.2019 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження.

Відповідно до ухвали від 09.03.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені у позовній заяві, надала пояснення, що відповідають її змісту. Просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги в частині встановлення порядку квартирою визнали, не заперечили проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 заперечив проти задоволення позовних з огляду на те, що ОСОБА_5 не чинить перешкод у користуванні спірною квартирою позивачці. Щодо запропонованого позивачкою порядку користування квартирою також заперечує, оскільки у технічному паспорті наявна помилка, яка унеможливлює саме такий порядок користування.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, учасники справи є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 18.07.2007 р. Зокрема, позивачці ОСОБА_1 належить 2/5 частки квартири, відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/5 частки спільної квартири (а.с.9).

Згідно із технічним паспортом, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , складається з чотирьох кімнат загальною площею 84,2 кв.м, кімнати площею 9,0 кв.м, 11,3 кв.м, 11,7 кв.м, 18,4 кв.м, кухні площею 10,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м, вбиральні площею 1,3 кв.м, коридору площею 14,0 кв.м, комірки площею 1,3 кв.м, вбудованих шаф 0,3 кв.м, 0,3 кв.м, 0,3 кв.м, балконів 1,8 кв.м, 1,8 кв.м. (а.с.11).

Вказане також підтверджується реєстраційною справою №17212816, наданою ЛО ДКБТІ та ЕО.

Згідно із ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.380 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» можливо встановлення порядку користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов, а п.6 постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності 2/5 частини спірної квартири, а відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1/5 частки такої.

Слід звернути увагу на те, що відповідачами, зокрема відповідачкою ОСОБА_5 , яка заперечує проти задоволення позову, іншого порядку користування квартирою не запропоновано та не доведено, що запропонований позивачкою порядок користування суперечить вищевказаним нормам та порушує права інших співвласників квартири.

Із врахуванням вищенаведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, зокрема слід виділити у користування позивачки ОСОБА_1 ізольовану кімнату площею 18,4 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 12) з лоджією площею 1,8 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 14); виділити у користування відповідачки ОСОБА_2 ізольовану кімнату площею 11,3 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 9) з лоджією площею 1,8 кв.м. (згідно плану у технічному паспорті 13); виділити у користування відповідачки ОСОБА_3 ізольовану кімнату площею 9,0 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 6); виділити у користування відповідачки ОСОБА_5 ізольовану кімнату площею 11,7 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 10); у спільному користуванні усіх співвласників залишити: приміщення кухні 10,1 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 4); ванну 2,6 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 2); туалет 1.3 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 3); коридор 14,0 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 1); комірка 1,3 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 11); вбудовані шафи по 0,3 кв.м, 0,3 кв.м, 0,3 кв.м кожна.

Щодо позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою, слід зазначити таке. Позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві просить зобов`язати відповідачку ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою та зазначила, що вона не впускає її до приміщення спірної квартири.

За приписами статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України право власника використовувати житло для власного проживання, проживання інших членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавством України визначені матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів викладено у статті 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту та вказує підстави позову і в силу положень статті 12 ЦПК України повинен довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Суд з власної ініціативи не може змінювати предмет і підстави позову.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, навіть у тому випадку, коли ці порушення і не поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391, 405 ЦК України. Наявність у позивача права користування спірною квартирою, є визначальним при вирішенні спору про усунення перешкод у користування нею.

Позивачка ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги, покликається на те, що відповідачка ОСОБА_5 чинить їй перешкоди у користуванні спільною квартирою, а саме не впускає її у таку. Разом з тим, жодного доказу у підтвердження зазначеного не надано. Більше того, позивачем не оспорюється той факт, що відповідачка ОСОБА_5 надала їй ключі від квартири.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на недоведеність заявлених позивачем вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою, а відтак у цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід вирішити питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном та встановлення порядку користування майном задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме:

-виділити у користування ОСОБА_1 ізольовану кімнату площею 18,4 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 12) з лоджією площею 1,8 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 14);

-виділити у користування ОСОБА_2 ізольовану кімнату площею 11,3 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 9) з лоджією площею 1,8 кв.м. (згідно плану у технічному паспорті 13);

-виділити у користування ОСОБА_3 ізольовану кімнату площею 9,0 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 6);

-виділити у користування ОСОБА_5 ізольовану кімнату площею 11,7 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 10);

-у спільному користуванні усіх співвласників залишити: приміщення кухні 10,1 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 4); ванну 2,6 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 2); туалет 1.3 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 3); коридор 14,0 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 1); комірка 1,3 кв.м (згідно плану у технічному паспорті 11); вбудовані шафи по 0,3 кв.м, 0,3 кв.м, 0,3 кв.м кожна.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 256 (двісті п`ятдесят шість) грн. 14 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 256 (двісті п`ятдесят шість) грн. 14 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 256 (двісті п`ятдесят шість) грн. 14 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14.04.2021 р.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю.Теслюк