ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7002/21
провадження № 6/753/462/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Долі М.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича про проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2021 приватний виконавець Яцишин А.М. звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з поданням про проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий лист № 2-6724/12, виданий 13.11.2013 Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Платинум Банк" боргу у розмірі 557 879 грн. Приватним виконавцем було здійснено ряд виконавчих дій примусового характеру для виконання судового рішення, але вжиті заходи не дали результату, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не подано, будь яких дій, спрямованих на його виконання боржником не здійснено.

В судове засідання приватний виконавець не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з п. 13, ч. 3, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Яцишина А.М. перебуває виконавче провадження № 63751786, з примусового виконання виконавчого листа № 2-6724/12, виданого 13.11.2013 Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Платинум Банк" боргу у розмірі 557 879 грн.

26.11.2020 приватним виконавцем Яцишиним А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63751786 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Звертаючись до суду з поданням, приватний виконавець посилається на те, що боржнику ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , однак в добровільному порядку вимогу державного виконавця про безперешкодний доступ до вказаної квартири боржником надано не було, та на те що вимоги виконавчого документа в самостійному порядку боржником не виконуються.

При цьому, ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України визначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

При цьому, згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

При цьому, застосування такого заходу як примусове проникнення до житла боржника за поданням державного виконавця може мати місце у виключних випадках та лише після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення та має бути належним чином обґрунтоване і підтверджене відповідними доказами.

Відтак, аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що приватним виконавцем не доведено необхідності надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_1 , квартири АДРЕСА_1 , та те, що вказана квартира належить на праві власності боржнику, оскільки суду не надано актуальної інформації щодо державної реєстрації речових прав на вказану квартиру за боржником.

Крім того, в матеріалах подання відсутнє підтвердження того, що боржника належним чином було повідомлено про вищезазначені дії у виконавчому провадженні в порядку, регламентованому Законом України «Про виконавче провадження», оскільки не додано доказів направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, отримання божником вимоги виконавця про зобов`язання надати безперешкодний доступ виконавцю до вищевказаної квартири, надані до суду копії актів приватного виконавця є нечитаємими, що позбавляє суд можливості встановити їхній зміст.

Крім того, з наданих до суду матеріалів вбачається, що представник боржника лише 18.03.2021 отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 02.12.2010 року у справі «Ратушна проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Беручи до уваги вищенаведені норми Закону та враховуючи вищевказане рішення, суд під час вирішення питання про примусове проникнення до житла особи, звертає увагу на ту обставину, що матеріали подання не містять достатніх даних про те, що майно боржника знаходиться за адресою, вказаною виконавцем у поданні, а також того, що таке втручання є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки або економічного добробуту країни, або ж для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку, що подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла, на даній стадії, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 37, 352-355, 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича про проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.О. Заставенко