Справа № 288/349/21
Провадження № 4-с/288/4/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудника М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

особи, яка звернулась до суду зі скаргою - ОСОБА_1 ,

представника Попільнянського РВ ДВС - Мазура О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: виконуюча обов`язки начальника Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Човган Світлана Володимирівна на дії в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме суму заробітної плати та податків фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії виконуючої обов`язки начальника Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Човган Світлана Володимирівна в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме суму заробітної плати та податків фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

В поданій скарзі ОСОБА_1 вказує, що 15 жовтня 2020 року він отримав повідомлення від АТ «Комерційний банк «Приватбанк» про те, що його банківський рахунок фізичної особи підприємця № НОМЕР_1 і рахунок № НОМЕР_2 заблоковано та вказані рахунки було заарештовано відповідно до постанови суб`єкта оскарження.

Постанову від державного виконавця Антонець А.А. не отримував, а тому не був обізнаний про наявність виконавчого провадження і постанови про відкриття виконавчого провадження.

17 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про розблокування його банківських рахунків та зазначив, що з даних рахунків ним здійснюється сплата податків та зборів, обов`язкових платежів до державного бюджету України і що він жодним чином не ухиляється від сплати боргу та готовий його сплатити. 22 жовтня 2020 року він подав заяву до державного виконавця, що його рахунок є єдиним, який відкритий для ФОП ОСОБА_1 є єдиним джерелом доходів його багатодітної сім`ї та з даного рахунку сплачуються ним аліменти дитині від першого шлюбу.

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 отримав лист від Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в якому зазначено, що на виконанні у даному відділі державної виконавчої служби з 28 травня 2021 року перебуває виконавче провадження № 32738825 з виконання виконавчого листа № 2-619/155/12 виданого Попільнянським районним судом Житомирської області 24 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 192465.25 гривень заборгованості по кредиту. В зв`язку з тим, що в період перебування на виконанні вищезазначеного виконавчого провадження заборгованість не погашена та кошти на депозитний рахунок відділу не надходили, державний виконавець 13 жовтня 2020 року виніс постанову про арешт коштів боржника.

ОСОБА_1 зазначає, що здійснює підприємницьку діяльність, сплачує податки і це його єдиний дохід та його багатодітної сім`ї, з вказаного рахунку він також здійснює оплату податків і він використовується ним для забезпечення підприємницької діяльності у тому числі для виплати заробітної плати, а тому його сім`я залишилася без засобів до існування, він втрачає партнерські та ділові стосунки, що призводить до втрати доходу сім`ї та не має можливості придбати речі першої необхідності для сім`ї, а судовий виконавець не пояснює йому причини та підстави арешту його банківських рахунків.

Крім того, накладення арешту на його рахунок, який призначений для виплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, прибуткового податку (ПДФО), який належить до числа загальнодержавних податку та військового збору унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат, що призводить до порушення його конституційних прав та призупинення його господарської діяльності.

Особа, яка звернулась зі скаргою вказує, що дії судового виконавця з накладення арешту на його рахунок № НОМЕР_1 поза межами розміру стягнення у 20 %, що стосується даного конкретного випадку є протиправними, а оскаржувана постанова про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на суму, що перевищує 20 % надходжень на вказаний рахунок є такою, що підлягає скасуванню.

Рахунок, який передбачений для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії виконуючої обов`язки начальника Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Човган Світлани Володимирівни в частині накладення арешту на суму заробітної плати та податків фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на його банківському картковому рахунку НОМЕР_1 (№ НОМЕР_3 ) відкритого в АТ «Комерційний Банк «Приватбанк», скасувати постанову виконуючої обов`язки начальника Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Човган Світлани Володимирівни в частині накладення арешту на суму заробітної плати та податків фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на його банківському картковому рахунку НОМЕР_1 (№ НОМЕР_3 ) відкритого в АТ «Комерційний Банк «Приватбанк» та стягнути з Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 подану скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник Попільнянського РВ ДВС вимоги скарги не визнав, просив відмовити в її задоволенні, з тих підстав, що дії державного виконавця є правомірними.

Суд, вислухавши особу, яка подала скаргу, представника Попільнянського РВ ДВС, дослідивши скаргу, додані до неї матеріали та оглянувши в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 з 27 лютого 2020 року зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. /а.с.22/

16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. начальника Попільнянського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) з заявою в якій просив розблокувати його рахунки в АТ «Приватбанк» так як з даних рахунків він здійснює відрахування до державного бюджету та платить податки як приватний підприємець. Вказав, що не ухиляється від сплати боргу, що в нього виник та готовий його сплачувати. Закриття рахунків тільки збільшить даний борг. Заборонено закриття рахунків з яких сплачуються податки. /а.с.24/

Відповідно до заяви від 20 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до в.о. начальника Попільнянського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) та вказав, що 15 жовтня 2020 року він отримав повідомлення від АТ «Приватбанк» про те, що його рахунки заблоковано, він не отримував ніякого попередження про блокування його рахунків від виконавчої служби та 16 жовтня 2020 року звернувся з заявою про те, що з даних рахунків ним здійснюється сплата податків та зборів обов`язкових платежів до державного бюджету України і є рахунками із спеціальним режимом. Даний рахунок відкритий для ФОП ОСОБА_1 і є єдиним джерелом доходів, що можна віднести до заробітної плати, з нього також сплачуються аліменти на дитину. Просив надати постанову в якій зазначено виконавче провадження та підстави для блокування його рахунку. /а.с.25/

04 листопада 2020 року за вих. № 7298/20/3.4/2020/16096 управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) повідомлено ОСОБА_1 про те, що на виконанні у відділі ДВС з 28 травня 2012 року перебуває виконавче провадження № 32738825 з виконання виконавчого листа № 2-619/155/12 виданого Попільнянським районним судом Житомирської області 24 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 192465.25 гривень заборгованості по кредиту. 28 травня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої ОСОБА_1 було вручено особисто під підпис, про що міститься відмітка в матеріалах виконавчого провадження. Оскільки в період перебування на виконанні вищевказаного виконавчого провадження ОСОБА_1 заборгованість не погашалась та кошти на депозитний рахунок відділу ДВС не надходили, державним виконавцем 13 жовтня 2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено на виконання до АТ «КБ «Приватбанк», АТ «Універсал Банк», АТ «ОКСІ Банк», АТ «ТАСКОМБАНК», копію даної постанови направлено боржникові для відома простою кореспонденцією. Станом на 02 листопада 2020 року підтверджуючої інформації щодо спеціального режиму використання арештованих рахунків не надходило. /а.с.26-27/

Згідно роздруківки повідомлення від 15 жовтня 2020 року, АТ «Приватбанк» повідомлено ОСОБА_1 про те, що на його рахунки накладено арешт згідно з постановою виконавчої служби. /а.с.28/

Як вбачається з повідомлення АТ «КБ «Приватбанк» від 13 листопада 2020 року, ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 про те, що він має рахунок № НОМЕР_3 з якого здійснює оплату податків. /а.с.29/

ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, що підтверджується посвідченням НОМЕР_5 , виданим Попільнянською РДА від 17 серпня 2020 року. /а.с.30-31/

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ОСОБА_1 є батьком: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . /а.с.32-34/

24 березня 2021 року за вих.№ 32 Попільнянським відділенням АТ «Райффайзен Банк Аваль» видано ОСОБА_1 довідку про те, що 19 квітня 2019 року заборгованість за кредитним договором № 014/0979/85/132347 від 22 квітня 2008 року була відступлена на користь нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». /а.с.44/

В судовому засіданні було оглянуто оригінали матеріалів виконавчого провадження ВП № 32738825, з яких вбачається, що старшим державним виконавцем Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Човган Світланою Володимирівною 13 жовтня 2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Конституційним Судом України у пункті 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів, це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стягувач звернувся до суду з скаргою про визнання протиправними дії державного виконавця в частині накладення арешту на його банківський рахунок та скасування постанови державного виконавця в частині накладення арешту на його банківський рахунок з тих підстав, що вказаний банківський рахунок має спеціальний режим використання так як є рахунком для заробітної плати та сплати податків, накладення арешту на який законодавством заборонено.

В силу частини першої, другої статті 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом частини першої статті 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 Закону, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до статті 48 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Статтею 52 Закону унормовано, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (стаття 56 Закону).

Як вбачається із тексту оскаржуваної постанови, державний виконавець при її винесенні дотримався положень статті 48 Закону та наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Пунктом 6 частини третьої Розділу І «Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів», затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, визначено, що поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 зроблені наступні правові висновки: «Судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону).

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 59 Закону, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Як вже зазначалось вище, державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 32738825 винесено постанову про арешт коштів боржника від 13 жовтня 2020 року, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника.

На підтвердження своїх доводів скаржником не надано виписки по руху коштів по рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих у АТ "КБ «Приватбанк", які належать скаржнику, навіть за один чи декілька місяців, договору банківського рахунку, з яких можливо було б дійти висновку про цільове призначення вказаних рахунків саме для виплати заробітної плати.

У скарзі ОСОБА_1 також не вказано розміру фонду заробітної плати та розміру інших пов`язаних з цим платежів до бюджету України та державних цільових фондів, пов`язаних з такою виплатою, на підтвердження своїх доводів та в обґрунтування необхідного йому для здійснення таких щомісячних виплат грошових коштів, з яких можливо б було зняти арешт, а надана ним довідка АТ «КБ «Приватбанк» /а.с.29/ про те, що з рахунку № НОМЕР_3 здійснюється оплата податків, не спростовують той факт, що вказаний рахунок може бути ним використаний і для іншої господарської діяльності.

Також, отримавши вказану постанову АТ КБ «Приватбанк», на яке нормами статті 52 Закону, покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконав, самостійно наклавши арешти на карткові рахунки боржника, постанову державному виконавцю не повернув та не повідомив, що вказані грошові кошти мають спеціальний режим використання, на які не може бути накладено арешт та звернено стягнення.

Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Таким чином, вказані рахунки можуть використовуватись скаржником (боржником) для здійснення інших розрахунків у своїй господарській діяльності, що може призвести до зловживання боржником своїми правами та про безпідставне звільнення його від обов`язку виконання судового рішення, що є неприпустимим з огляду на обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

За наведених обставин, особою, яка звернулась до суду зі скаргою не надано жодних доказів, які б підтверджували, що вказані карткові рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 мають спеціальний чи обмежений режим використання і на кошти, що знаходяться на них, накладення арешту заборонено, в зв`язку з тим, що вони призначені виключно для виплати заробітної плати, а також інших пов`язаних з цим платежів до бюджету України.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене та діючі положення Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв в межах повноважень, наданих йому законом, з метою виконання рішення суду з метою захисту та реалізації прав стягувача.

За наведених обставин, державним виконавцем не було допущено порушень прав, свобод чи законних інтересів стягувача при здійсненні дій по виконанню рішення суду, тому дії державного виконавця є законними та обґрунтованими та виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги відмовити.

Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені особою, яка звернулась до суду з скаргою судові витрати, оскільки в задоволенні скарги відмовлено.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження»; статтями 12, 76, 81, 258 261, 447 453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: виконуюча обов`язки начальника Попільнянського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Човган Світлана Володимирівна на дії в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме суму заробітної плати та податків фізичної особи підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник